OM SPETSBERGENS FISKFAUNA. 501 



bital- och occipitaltaggarne har icke heller alltid formen af en 

 qvadrat ens hos de grönländska, ty man finner stora individer 

 bland dessa lika ofta som bland de skandinaviska, hos hvilka 

 ifrågavarande mellanrum bibehållit samma form af ett något ut- 

 draget trapezium, med ungefär hälften eller en tredjedel större 

 längd än bredd vid basen emellan postorbitaltaggarne, som det 

 alltid har hos 2 — 3 tums yngel. Såväl detta mellanrum som 

 pannans bredd emellan ögonen är individuela variationer under- 

 kastad i lika hög grad hos de skandinaviska, som hos de grön- 

 ländska. Hos yngel af 70 — 80 m.m. längd har deremot detta 

 mellanrum temligen konstant samma form, både hos de grön- 

 ländska, spetsbergska och skandinaviska, så att afståndet emellan 

 postorbital- och occipitaltaggarne vanligen är 1^ — 1^ gånger så 

 långt som afståndet emellan postorbitaltaggarne, stundom något 

 mer eller mindre. Hufvudets längd är hos lika stora ungar från 

 Grönland, Spetsbergen och Skandinavien alltid lika, samt utgör 

 hos 70 — 80 m.m. länga individer 30 procent af totallängden. 

 Deremot visar hufvudlängden hos större individer benägenhet till 

 individuela variationer, men inom samma gränsor från olika loka- 

 ler, och man kan antaga, att den hos 200 — 300 m.m. långa be- 

 löper sig till 33 — 35,8 procent af totallängden. Hos denna art 

 inträffar således det anmärkningsvärda förhållande, att ynglet 

 har relativt mindre hufvuden än de äldre, eller att hufvudet blir 

 relativt större under fiskens tillväxt, då deremot det vanliga för- 

 hållandet hos fiskar är att hufvudet under tillväxten ' blir mindre 

 i förhållande till kroppslängden. Ett liknande undantagsförhål- 

 lande eger äfven rum hos vår vanliga abborre, Perca fluviatilis L., 

 hvars ungar hafva mycket kortare hufvuden i förhållande till 

 kroppslängden, än de storväxta individerna. 



Acanthocottus labradoricus Girard är uppställd efter ett 

 enda exemplar, såsom det tyckes en ung hanne, som haft alla 

 fyra taggarne på praoperculum utvecklade och dessutom postor- 

 bitaltaggen klufven, men för öfrigt i alla afseenden liknande 

 samme författares Ac. variabilis (=Cottus grönlandicus Rich.), 

 hvars identitet med vår europeiska C. scorpius jag nyss fram- 



