502 A. J. MALMGB.EN. 



hållit. Hvad den fjerde taggen på prseoperculum hos Ac. labra- 

 doricus beträffar, berättigar denna ingalunda till artåtskilnad, ty 

 man finner ganska ofta denna tagg mer eller mindre utvecklad 

 icke blott hos de högnordiska utan också hos de Bohuslänska 

 och Ostersjöiska exemplaren, ja hos de skandinaviska så ofta, att 

 den i beskrifningen af Cottus scorpius i Skandinaviens Fiskar af 

 W. v. Wright och Ekström p. 24 anses, ehuru origtigt, 

 såsom typiskt förekommande. Den andra karakteren, hemtad 

 från de dubbla postorbitaltaggarne, är likaledes endast af indi- 

 viduel betydelse, och duger lika litet som den fjerde prseopercu- 

 lartaggen till artkarakter. I Riksmuseum förvaras ett större 

 individ från Grönland och ett annat från Östersjön (Mörkö), hos 

 hvilka tätt bakom den egentliga postorbitalknölen förekommer 

 ännu en annan mindre men hvassare sådan, alldeles dylik den 

 hos Ac. labradoricus beskrifna och afbildade. Denna öfverflödiga 

 tagg är helt och hållet tillfällig, och förekommer lika väl hos 

 grönländska och skandinaviska exemplar som hos de amerikan- 

 ska, men kan lika litet användas till grundläggandet af en ny 

 art, som formen på occipitaltaggarne öfverhufvud duger till art- 

 karakter, ty dessa äro än spetsiga, än trubbiga och knöllika, än 

 stora, än nästan spårlöst försvunna. Acanthocottus labradoricus 

 är således ett sådant individ af Cottus scorpius, som har den 

 fjerde prasorpeculartaggen utvecklad på samma gång som postor- 

 bitaltaggen är tillstädes in duplo, men är ingalunda en egen art. 



Acanthocottus ocellatus H. K,. Storer är beskrifven efter 

 ett lefvande exemplar från Nova Scotia af den vanliga Cottus 

 scorpius L. Den korta beskrifningen innehåller ingenting, som 

 skulle antyda en från denna skild art. 



Såväl beskrifningen som figuren af Cottus glacialis Richard- 

 son från Northumberland Sound öfverensstämma så fullkomligt 

 med 2 — 3 tum långa ungar af Cottus scorpius från Spetsbergen, 

 Grönland och Östersjön, att om deras identitet icke kan uppstå 

 tvifvel. 



För att visa, att hufvudets relativa längd hos denna art äfven- 

 som afståndet från nosen till analfenans början tilltaga med kröp- 



