542 C. W. BLOMSTRAND. 



förutom den ingår färdigbildad i samtliga niobmineralier. Be- 

 nämningen "Uuderniobsyra" i stället för niobsyrligliet, såsom den 

 vanliga kemiska nomenclaturen skulle föranleda, tillkännagifver den 

 förut omnämnda, egendomliga ställning, som de båda syrorna in- 

 taga till hvarandra, i det den lägre syran på intet sätt kan 

 genom de annars tillgängliga oxidationsmedlen öfverföras i den 

 bögre, liksom omvändt denna på intet sätt fullständigt reduceras 

 till den lägre. Syrornas radikaler framstå fortfarande så väsendt- 

 ligen åtskiljda, att de ännu på goda grunder skulle kunna be- 

 traktas som särskilta elementer, såviclt man ej tillfälligtvis blifvit 

 bekant med möjligbeten att genom öfverförandet i klorider och 

 dessas sönderdelning med vatten efter behag af den ena syran 

 framställa den andra. 



Då Rose's uppfattning och dermed också de allmänt erkända 

 åsigterna tillräckligt framgå af det ofvan meddelade, må ytter- 

 ligare endast tilläggas, att Rose genom analys af de gula klori- 

 derna fastställt tantalens eqvivalent till 68,82, och Niobiums till 

 48,82 (H = l). 



Hvad angår de nativa tantal- och niobföreningarne, räknar 

 man, som bekant, Tantaliter och Columbiter såsom skarpt åtskilda 

 mineralier, enär de förra utgöra rena tantal-, de sednare rena 

 niobföreningar. Rose uppställer formeln R Ta 2 som det sanno- 

 likaste uttrycket för de förras sammansättning, i det de analyser, 

 som snarare häntyda på formeln R 2 Ta 8 anses vara verkställda 

 pä vittradt mineral, som genom kolsyrehaltigt vatten efterhand 

 beröfvats en del af sin jernhalt. Columbiterna bestämmas der- 

 emot utan tvekan som neutrala underniobsyrade salter af jern 

 och mangan efter den allmänna formeln RNb. 



Såsom förut är nämndt, hafva Rose's åsigter vunnit sä godt 

 som oinskränkt erkännande, då man i allmänhet, och pä mer än 

 tillräckliga grunder, synes hafva lemnat föga uppmärksamhet åt 

 Hermann's gång efter annan ') framlagda tantalsyretheorier. Un- 

 der sednare åren har dock inträdt en viss tveksamhet om den 



') 1847, 1855. 1856. 



