OM METALLSYRORNA AV TANTALGRUPPEN. 543 



rätta uppfattningen af åtminstone en del tantalitmineraliers sam- 

 mansättning, i det Prof. Kobell i München 1860 ') meddelade 

 upptäckten af en tredje tantal metall Dionium, som, förekom- 

 mande i en egen tantalitvarietet från Tamela, i Euxenit, Tyrit 

 m. fl. mineralier, skulle utmärkas derigenom, att dess syra, Dian- 

 syra, vid behandling med klorvätesyra och tenn lemnar en blå, i 

 syran fullkomligt löslig reductionsproduct. Väl hafva såväl Rose 

 sjelf, som ansåg den anförda reactionen bero på en halt af wol- 

 framsyra, som Hermann, Damour m. fl. 2 ) uppträdt mot denna 

 åsigt. Dock kan den så mycket mindre anses vederlagd, som 

 Prof. Nordenskiöld redan före bekantskapen med Kobell's 

 upptäckt meddelade 3 ) en redogörelse för en efter Mosander fort- 

 satt undersökning af den j ernte titansyran i Euxeniten ingående 

 metallsyran, på grund hvaraf med allt skäl kunde slutas till 

 denna syras skiljaktighet från Rose's underniobsyra. Otto 

 redogör i sednaste upplagan af sin lärobok för Kobell's Dianium 

 utan att uttala något tvifvel om dess sjelfständighet, att ej nämna 

 det Kobell sjelf fortfarande vidhåller densamma, och endast, 

 ju mera undersökningarne fortgå, synes finna den desto allmän- 

 nare ingående som beståndsdel i tantalitgruppens mineralier. 



Det var ett försök att utreda Euxenitsyrans förhållande till 

 de förut bekanta, tantalartade syrorna, som ifrån början för- 

 anledde det arbete, för hvilket härmed redogöres. Det visade 

 sig dock snart, att frågan pä intet sätt kunde bringas till af- 

 görande lösning, så vidt jag lät det stadna vid nämnde försök. 

 Jag har efter hand sett mig tvungen att grundligt undersöka 

 metallsyrorna i samtliga mig tillgängliga tantalitartade mineraler, 

 och på samma gång underkasta den ena såväl som den andra af 

 de uppgifter, som hittills meddelats rörande tantalgruppens ele- 

 menter, en genomgående och så vidt möjligt fullständig granskning. 



Resultaterna af denna granskning kunna i få ord samman- 

 fattas : 



') Erdm. Journ. 79: 291 o. s. v 



2 ) Jon. Erdm. Journ. fnr 1861. 



3 ) Öfv. V. A. F. 1860 s. 35. 



