OM METALLSYRORNA AF TANTALGRUPPEN. 549 



hänsyn till klorhalten varierar det funna eqvivalenttalet ifrån 

 41,65 till 50,68. 



Jag har vid ett större antal (omkr. 50) liknande analyser af 

 den gula kloriden med användning af syra ur olika mineralier 

 och vid olika utfall af kloridberedningen, erhållit liknande resul- 

 tater med eqvivalenten varierande från omkring 38 till 58 (det 

 sednare med syra ur Bodenmaiserkolumbiten). 



Rose antog, att analysens svårigheter och methodernas brist- 

 fällighet föranledt den felande överensstämmelsen mellan de sär- 

 skilta analyserna. Så vidt min egen erfarenhet ger vid handen, 

 torde det vara få vattenfria klorider, som, oafsedt svårigheterna 

 vid beredningen såväl som vägningen af liknande substanser, 

 medgifver en så skarp bestämning, som just niobkioriden, och 

 nästan lika väl efter den ena som den andra af de methoder, 

 som af Rose användes för analysen. 



Egde man endast vissheten, att syran, som skall tjena som 

 material för kloridberedningen är med full säkerhet ren niobsyra, 

 fri från hvarje spår af tantalsyra, så skulle osäkerheten rörande 

 niobens eqvivalent ej vara större än vid en stor del af öfriga 

 elementer. Att aflägsna tantalsyran, der den såsom oftast synes 

 vara fallet ifrån början finnes inblandad, är svårt, om ens möjligt. 

 Den enda i någon mån tillfredsställande methoden torde vara 

 den, som grundar sig på niobens egenskaper att bilda en oxi- 

 klorid. Genom utkokning med kaustikt natron skulle möjligen 

 tantalsyran kunna befrias från niobsyra, men ej omvändt niob- 

 syran (i lösningen) erhållas fri från tantalsyra. Det torde endast 

 behöfva nämnas, att -om en blandning af niobsyra och titansyra, 

 hvars natronsalt uppgifves såsom olösligt äfven i rent vatten, 

 smältes med kaustikt natron, äfven titansyran i ej ringa rnänsd 

 går i lösningen vid utdragning med vatten, liksom jernhaltig 

 niobsyra på samma sätt behandlad på intet sätt synes i den 

 alkaliska lösningen kunna befrias från det i märkvärdig grad 

 envist medföljande jernet. 



Som en omständighet af särskilt vigt till bevisande af niob- 

 och underniobsyrans egendomliga ställning till hvarandra, liksom 



