OM METALLSYRORNA AF TAN i'ALGRUPPKN. 551 



af den qvantitet syra, som vid röstningen uppkom, hvarvid den 

 beräknade svafvelhalten naturligtvis stod i nödvändigt beroende 

 af den förutsatta formeln för syran (Nb-O 1 ger tydligen en helt 

 annan räknad svafvelhalt än NbO 2 ), torde oftare visat sig nöd- 

 vändigt att antaga samma afvikelse från regeln som i ifråga- 

 varande fall. 



Niob- och tantalsyran äro de högsta och beständigaste syre- 

 föreningarne af sina resp. metaller. Den ena såväl som den 

 andra, liksom ej mindre bådadera blandade (Pelop- = Niobsyran) 

 måste, öfverförda till svafvelmetall och derefter genom röstning 

 återställda till syror, väga lika mycket efter som före försöket. 



Jag skulle visserligen på liknande sätt kunna hemta stöd 

 för mina åsigter från t. ex. niobfluoraterna, hvilka påtagligen, 

 liksom svafvelföreningarne, måste vara helt annorlunda samman- 

 satta än hittills uppgifvits, från den metalliska nioben, sådan 

 den i journalerna finnes beskrifveu, från de niobsyrade saltemas 

 sammansättning o. s. v., men, inskränkande mig till det ofvan 

 anförda, livad angår särskilt spörsmålet om niobens syror, öfver- 

 går jag till den närmare redogörelsen för min uppfattning af 

 KOBELL's Dianium. 



Jag har nödgats obetingadt bestrida dess egenskap af sjelf- 

 ständig metall, då det är utom allt tvifvel att Dianium och 

 Niobium fullkomligt sammanfalla. 



Den förut omnämnda reactionen med tenn är allt hvad Ko- 

 bell uppger som bevis för Dianiums sjelfständighet. Niobsyran 

 må emedlertid framställas af hvilket material som helst, af Grön- 

 lands eller Bodenmaiserkolumbit, af Tyrit, Euxenit eller andra 

 niobhaltiga mineralier, utmärkes den genom den lätthet, hvar- 

 med den i sur lösning reduceras, af zink till en slutligen rent 

 svart, af tenn och till och med koppar till en vackert blå, i 

 syran efter omständigheterna mer eller mindre fullständigt löslig 

 oxid. (Vid användning af sistnämnde metall härrör den blå färgen 

 endast af reducerad niobsyra, då kopparn går i lösningen i form 

 af kopparoxidul eller riktigare klorur). 



