OM METALLSYRORNA AF TANTALGRUPPEN. 555 



Efter det förut anförda torde vara föga skäl till tveksamhet 

 att antaga formeln Fe 2 Ta 5 såsom det riktiga uttrycket för 

 mineralets sammansättning. 



Om vi med hänsyn till columbiterna på samma sätt akt- 

 gifva på Rammelsberg's sammanställning af analysernas resul- 

 tater ] ), möta vi långt ifrån en motsvarande öfverensstämmelse. 

 Fölhållandet mellan syret i syra och bas (den förra efter RosÉ 

 Nb' 2 ;$ med Nb = 48,82) varierar i 13 analyser mellan 1: 2,9 och 

 1: 3,4, i 7 emellan 1: 3,5 och 1: 4,07. 



Formeln RWb för columbiterna skulle således, att döma 

 endast af det hittills bekanta, åtminstone vara att anse som vida 

 mindre säker än formeln R-Ta 5 för tantaliterna. 



Frångå vi åter Rose's uppfattning, skrifva niobsyran NbO 2 , 

 behörigen nedsätta niobens eqvivalent, och vidare räkna oss nöd- 

 sakade att förutsätta möjligheten af tantalsyrans närvaro som 

 substituent för niobsyran, så kunna de äldre analyserna ej längre 

 gifva oss någon säker ledning för omdömet, då vid ingen af dem 

 tagits hänsyn till den sist anmärkta vigtiga omständigheten. 



Jag har således nödgats tillerkänna mina egna analyser ute- 

 slutande domsrätt med afseende a mineralets verkliga samman- 

 sättning. 



Så vidt jag hittills haft anledning att antaga, hafva Colum- 

 biterna samma formel som Tantaliterna eller R 2 R°. 



Åtminstone synes det vara fallet med de columbitvarieteter, 

 jag tills datum varit i tillfälle att undersöka, nämligen från 

 Bodenmais, från Haddam i Connecticut och från Grönland, som 

 dock torde vara att räkna som de ojem förligt vigtigaste represen- 

 tanterna af ifrågavarande mineral. 



Märkvärdigt nog, synes tantalsyran, då den förekommer 

 blandad med niobsyran, ingå i ett bestämdt enkelt förhållande 

 med hänsyn till halten af denna. 



') L. c. s. 396. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 21. ;V:o 10. 



