OM BLADMOSSORNAS LOCKLÖSA FORMER. 577 



Linné 3 arter af slägtet Phascum, af honom grundadt redan 

 1750 uti Sern. musc. dissert, nemligen Ph. acaulon, Ph. caule- 

 scens, enligt Dillens synonym Tetraplodon australis Sull. et 

 Lesqil, och Ph repens, som är hanplantan af Platygyrium re- 

 pens. Till dessa lades snart af Hudson uti Fl. angl. I. ed. (1762) 

 Ph. subulatum och pedunculatum, af h vilka den förra högst san- 

 nolikt är Pleuridium subidatum Lindb., den sednare Splachnum 

 sphcericum Sw. Det vigtigaste arbete som utkom öfver hithö- 

 rande former förblef länge den af Schreber år 1770 utgifna 

 afhandlingen : de Pliaseo observationes, hvilken sednare författare 

 uteslutande följde, endast tilläggande en eller annan ny art. Men, 

 alldenstund man under denna tid af muskologiens utveckling en- 

 dast fastade sig vid fruktens byggnad, utan att ännu hafva kom- 

 mit formernas naturliga frändskap på spåren, var klart att alla 

 de få man kände sammanfattades under en och samma slägt- 

 benämning: Phascum. 



Emedlertid upptäckte Hornschuch under sin resa i Kärn- 

 thens alptrakter en locklös mossforra, som ej ens under veten- 

 skapens dåvarande artificiela rigtning kunde sammanslås med 

 Phasen, utan, i följd af dess habitus och vegetativa förhållanden, 

 redan af honom år 1818 i afhandlingen: de Voitia et Systylio 

 förklarades möjligen vara närmare beslägtad med Splachnum. Dess- 

 utom finna vi i N.-Esenb. et Hornsch. Bryol. germ. I, sid. 32 

 följande för sin tid (1823) ganska väl sagda ord: "Die ganze 

 Gattung (Phascum) drückt übrigens die Kindheit des Moos- 

 wuchses aus; sie enthält einerseits Formen, die sich bis zur 

 Fruchtreife noch immer als Keimpflänzchen darstellen, anderer- 

 seits aber führt sie die Entwicklung bis zur Verwandschaft 



1. Ep. Wrightii (Sull.). 

 Wrightii Sull. in Proc. Amor. Acad. 1861, p. 282. 



An. pictum Mitt. in op. cit.? 



2. Ep. jamaicense Lindb. 



3. Ep. Tozeri (Guev.). 



Bryum Tozeri Grev. Scott, crypt. Fl. V, tab. 285 (1827). 

 Weberei Tozeri Schimp. Coroll. p. 67 (1855). 

 An. Tozeri Mitt. in op. cit. 



