OM BLADMOSSORNAS LOOKLÖSA. FORMER. 581 



hafva vi sålunda tydliga spår till lock bildning, ehuru locket ej lät 

 aflossa sig. Men hvad som likväl mera förvånade oss var att 

 denna, såsom vi då ansågo, nya art vid närmare undersökning 

 af alla exemplaren, visade sig såsom en nedtill rotslående gren 

 utgå från bladvecken (för det mesta från de medlersta) på stam- 

 men af hufvudformen, som var alldeles begrafven i slamm. Ett 

 i sanning särdeles vackert bevis på huru tvänne både i afseende 

 på form och byggnad cäsendtligen olika frukter kunna alstras 

 af en och samma stam. Sannolikt har denna sekundära frukt- 

 bildning uppstått deraf att hufvudformen blifvit öfvertäckt af 

 gyttja, i följd af hvilken fetare näring densamma skjutit skott, 

 som utbildat en högre organiserad frukt, mer närmande sig till 

 Physcomitria. Eller månne denna gren var ett andra årets skott, 

 som under särdeles gynnande omständigheter utvuxit från den 

 under vanliga förhållanden ettåriga plantans bladveck? Äter ett 

 bevis på huru svårt eller rättare sagdt omöjligt det är att bringa 

 våra s. k. naturliga systemer i full öfverensstämmelse med natu- 

 ren. Nyssnämnda hufvudform är äfven så litet skild från den 

 nordamerikanska Aph. serratum, att de knappt kunna skiljas 

 genom annat än fruktväggen, som hos den förra (alltid?) är slu- 

 ten, men hos den sednare vid mognaden klyfver sig i tvänne 

 halfvor. Ännu ett exempel må anföras. Phascum acaulon och 

 curvicolle sakna lock, Ph. bryoides eger deremot ett tydligt så- 

 dant, hvilket dock ej låter så lätt som vanligt skilja sig från 

 fruktväggens mynningrand, och Ph. rectum har både ring och 

 lock. Då de dessutom afvika genom utskjutande fruktskaft, måste 

 vi hänföra dera till Pottiai. 



Pa sådant sätt erhållas särdeles väl sammanhängande serier. 

 Bland t. ex. Funariacece bildas den uppstigande kedjan af föl- 

 jande länkar: Epheynerum tenerum, serratum och cohcerens, Apha- 

 norrhegma paténs och serratum, Microstegium niloticum, Physco- 

 mitrium immersum, latifoliurn, acuminatum, spho3ricwn och pyri- 

 forme, Funaria fascicularis, mediterranea, microstoma och hygro- 

 metrica. Denna kedja eger visserligen ännu några smärre luckor, 

 men hvilka tvifvelsutan inom kort blifva fyllda; bland Weissiacece 



