590 . S. O. LINDBERG. 



och Amblyodon, ehuru bland dem Physcomitrium innefattar 

 former, som före denne författare blifvit med skäl urskilda 

 såsom egna slägten (Aphanorrhegma och Goniomitrium) ; så- 

 som en egen familj uppställes deremot Discelium, och Ephe- 

 merum hänföres till den naturvidriga afdelningen: Musci clei- 

 stocarpi. I detta sednare hänseende följes författaren af Schim- 

 PER, som i sin Synopsis begränsar familjen till (Discelieae) 

 Discelium, (Physcomitriese) Pyramidula, Physcomitrium, En- 

 tosthodon och Funaria; deremot förlägger han Amblyodon bland 

 Meeseacece. 



De hithörande slägtena äro enligt vår åsigt 11 till antalet, 

 af hvilka tvänne här för första gången äro beskrifna, nemligen 

 Gigaspermum, en högst utmärkt form, som står temligen en- 

 staka bland bladmossorna och kanske rättast borde bilda en 

 egen familj, och Microstegium. Detta sednare slägte är visser- 

 ligen icke så väl som föregående skildt från de kringstående, 

 men intager en plats så midt emellan Aphanorrhegma och 

 Physcomitrium, att det ej kan med någondera förenas, utan 

 att den naturliga kedjan bry tes. 



Bland bladmossornas familjer känna vi ingen, som kan 

 uppvisa så konstanta könsförhållanden som Funariaceernas olika 

 slägten, hvarför de här äro af synnerlig vigt, och bör efter 

 dem familjen på följande sätt anordnas: 



A. Sexubus paroicis vel synoicis. 

 Aphanorrhegma, Microstegium, Goniomitrium. 



B. Sex. autoicis. 

 Ephemerum, Pyramidula, Physcomitrium, Entosthodon, Fu- 

 naria; Gigaspermum. 



C. Sex. polyoicis. 

 Amblyodon. 



D. Sex. dioicis. 

 Discelium. 



