16 ANDR. NOTØ 
(1920 
lite at finde, da fjeldet bestaar for det meste av gabbro, ialfald 
saa vidt jeg kunde se. Derimot bestaar Tofjeldet og den nævnte 
fælles fot av lerglimmerskifer, foten isprængt med kalk. Vegeta- 
tionen paa denne fælles fot var derfor rik paa arktiske planter, 
særlig den nordvestlige del. Her var avsats efter avsats dækket 
av Phaca, Astragalus oroboides og Habenaria albida. Særlig var 
Astragalus og Phaca uhyre talrik. Og her er Phacas nord- 
grænse paa disse kanter. De trakter i Meraker som er rikest paa 
arktiske planter, er netop her, samt Kjærringfjeld. 
De fleste av disse planter gaar til fjeldenes høieste topper. Saa- 
ledes noterte BrLytrt i 1824 følgende paa toppen av Storkluken 
«08 moh): 
Empetrum, Rhodiola, Luzula arcuata, Sibbaldia, Juncus trifi- 
dus, Carex pulla, Saxifraga stellaris, Lycopodium selago & alpi- 
num, Salix herbacea, Andromeda hypnoides, Azalea, Gnaphalium 
supinum, Silene acaulis, Poa alpina vivipara, Anthoxanthum, Po- 
lygonum viviparum, Saussurea, Luzula spicata, Eriophorum 
Scheuchzeri, Solidago, Cardamine bellidifolia, Antennaria alpina, 
Vaccinium vitis idaea, Festuca ovina vivipara, Diapensia, Rubus 
chamaemorus, Hieracium alpinum og Phyllodoce. 
De planter, som findes paa toppen av Steinfjeldet, er omtrent 
de samme; dog mangler de hydrophile der, da toppen dannes av 
tørre stenrabber. 
I Meraker har, saavidt mig bekjendt, følgende botanisert: Pro- 
fessor M. N. Bryrt sammen med Borcn i 1824. Av hans reise- 
beretning, som ikke er trykt, men som jeg har faat utlaant fra det 
Botaniske museum, sees at han den 16. aug. undersøkte Kluken, 
den 17. Dalvola, den 18. Tevldalen, den 19. Storlifjeld; den 20. søkte 
han forgjæves efter Pedicularis virescens ved Skurdalsporten; den 
21. ophold i Tevldalen grundet paa «hæslig veir»; den 22. reiste 
han over Dalvola til Kirkeby, og næste dag til prestegaarden. 
Den svenske botaniker SJØGREN botaniserte i Meraker i 1846. 
Han tok over Langvolafjeld forbi Kluken til Gilsaa hytte, videre 
over Ramfjeld til Fongen; tilbake til Gilsaa hytte, fulgte Gilsaa- 
elven til Meraker og botaniserte paa Fondfjeld. I 1886 opholdt 
professor J. P. Norruin sig nogle dage og undersøkte hieracivege- 
tationen i Meraker. Det var i den opdyrkede del av bygden han 
botaniserte. Overlærer Horrstap botaniserte der i 1896, og jeg har 
botanisert der i somrene 1918, 19 og 20. I 1918 hadde jeg mine 
hovedstationer nær jernbanestationen samt i Tevldalen, i 1919 i 
Tovmodalen og delvis ved Fjergen, i 1920 paa sæteren Aspaasvol- 
den ved Gaasesjøen, ved foten av Ramfjeldet. 
I den følgende plantefortegnelse er Bryrt betegnet med BIL. 
Horrstap med H, Norrtuin med N og SJØGREN med S. 
