26 ANDR. NOTØ [1920 
Eriophorum alpinum L. Alm. Gaar omtrent til bjørkegrænsen. 
E. vaginatum L. Gaar op i lavbeltet, men paa de fleste steder 
stanser den ved trægrænsen. EN 
E. Scheuchzeri Horpr. Alm. ovenfor trægrænsen. Særlig tal- 
rik er den ved Kjærringvandets vestende, hvor ogsaa f. media 
ÅNDS. saaes. 
E. angustifolinm Rorn. Tem. alm., tildels iil de høieste fjeld- 
partier. 
E. latifolium Horrr Forekom i de fleste fuktige græsklædde 
lier og paa de mindre vaate myrer saa vel i den nedre dal som i 
den øvre. Den gaar neppe længere op end til grangrænsen. 
E. gracile Kocu, Kirkeby og paa Lillefjeldet (H.). 
Juncus filiformis L. Saaes vistnok i de fleste deler av distrik- 
tet, men maa betegnes som ikke alm. 
J. castaneus Sm. Er utbredt fra Ramfjeldet og Tofjeldet i syd 
(H., ipse) til Kjelhaugene i nord, især paa de østligere fjeld. 
SJøGrREN har fundet den paa Fondfjeld. Paa Dalvola forekom den 
ogsaa, om end sparsomt. Gaar ved Tevla ned til 350 m. o. h. 
J. stygius L. Tevldalen (BL. | 
J. biglumis L. Alm. fra ljørkegrænsen og opover. 
J. triglumis L. Alm. paa fjeldene. I Tevldalen gaar den ned 
til de bebodde steder (430 m. o. h.). 
J. trifidus L. Alm. paa tørre, solaapne steder paa fjeldene, især 
paa haardere bergarter. Saaes sjelden længere ned end til gran- 
grænsen. 
J. lampocarpus EHrH. Bryrtt opgir den for Fondfjeld og Storli- 
fjeld; men han har vistnok forvekslet den med større former av 
følgende. Typisk lampocarpus har jeg ikke set i Meraker. 
J. alpinus ViLL. Forekom 1 de fleste deler av distriktet, men 
alm. kan den langtfra sies at være. [. uniceps Læsrt. paa Lars- 
klumpen. 
J. supinus MokncnH. i og ved tjern og i de mere rolige elver, 
mest som f. uliginosus (RorH). Gaar mindst op til 550 m. o. h. 
J. bufonius L. Tem. alm., især paa de steder hvor kjørne beiter. 
Luzula pilosa (L.) Desv. Jeg saa den av og til i Tovmodalen 
samt paa Jamtaascn, ellers ikke. 
L. multiflora (inru.) Les. Tem. alm. (De indsamlede eksem- 
plarer er bestemte av Dr. G. SamuELsson). L. campestris (L.) D.C. 
findes neppe hverken i Meraker eller andre steder i Indherred. 
Som f. sudetica (W.) gaar multiflora op til de høieste fjeldpartier. 
Ved Flatmo forekom en form som syntes at være L. pallescens 
STEUD.: men SAMUELSSON anser den nærmest som multiflora (den 
var angrepet av Ustilago luzulae). I skogen ovenfor Krigshavgen 
forekom ogsaa former som skuffende ligner pallescens; men det er 
