Nr. 7] STENALDERSBOPLADSERNE I ALLANENGET 25 
dannet, og utformningen av det skraa eggparti er paabegyndt. Den 
ferm dette stykke var tiltænkt, sees let at ha været som lig. 17. 
Fig. 20 er en vakker øks tildannet med 
store, men jevne hugg paa over- og un- 
derside og med en finere kanttilhugning. 
Gjennem sin avrundede egg viser styk- 
ket tilknytning til de ældre Noøstvetokser, 
men der er kommet et moment til, nem- 
lig slipning, som dog bare omfatter egg- 
partiet. Ogsaa gjennem sit tversnit — 
f-tversnit — træder øksen frem som en 
yngre form. 
Med dette stykke er vi naadd til de 
slepne Nøstvetøkser. Fig. 21 er slepet 
over det hele, men arrene efter tilhug- 
ningen træder dog tydelig frem paa dette 
som paa lignende eksemplarer. Sammen 
med slipningen pleier den gamle slagtek- 
nik at avløses av prikhugning, men av 
denne fremgangsmaate træffes ikke sikre 
spor paa nogen økser der typologisk maa 
betegnes som de ældre. Kanske egnet 
den sprøde stenart, hvorav de ældste 
slepne økser forfærdigedes, sig ikke saa 
godt for prikhugning, men lot sig lettere 
spalte. Paa de yngre Nøstvetøkser av en 
haardere og mere kornet stenart er prik- 
hugningen en regel. Muligens er dog for- 
klaringen paa at prikhugningen optræder 
paa et saa sent stadium den at man var 
for vant med flinttekniken til at man saa 
let skulde ombytte den med den nye 
prikhugningsmetode. Ti traditionens magt 
har været stor i vestnorsk og særlig nor- 
denfjeldsk stenalder, som vi yderligere 
vil finde bevis for ved bare åt kaste et 
blik paa fig. 21 med flere lignende i fun- 
det: en Nøstvetøks med spids nakke, 
sterkt skraanende eggparti, regelmæssig 
triangulært tversnit, fremstillet ved enkel 
tilhugning og dertil slipespor over det 
b. 
Fig. 20 ab. 
Vakker grøn Nøstvetøks. tl. 
hele! Noget lignende kan ikke paavises noget andet sted. Spids 
nakke, tresidet tversnit og udelukkende tilhugning ligger ellers 
forut for de slepne øksers tid. Stykket fig. 21 betegner slutstadiet 
