58 BJERKÉN, KOMPENSATIONSMETODEN FÖR KAPACITETSMÄTNINGAR. 



bindeise med jorden, den andra med hvar sin punkt D^ och D^, 

 hvilka å ena sidan kunna sättas i förbindelse med A^ och A^, 

 ä andra sidan med B^ och B^, hvilka sinsemellan äro förbundna 

 och genom en nyckel F kunna sättas i förbindelse med ena 

 polen till en galvanoraeter, hvars andra pol är förbunden med 

 jorden. Förbindas nu D^ med A^ och D.^^ med A^^ så erhåller 

 kondensatorn Cj en eiektricitetsmängd 



Q, = C, v, 



och 6*0 likaledes en eiektricitetsmängd 



Sättas nu D^ i förbindelse med B^ och D^ med B^ och slutes 

 nyckeln F, så sker genom galvanometern en urladdning af elek- 

 tricitetsmängden 



Q, + Q^_=^c,V, + C^V,^. 



Denna är = O, om 

 Dä dessutom 



så kan genom förändring af ic^ och u\ alltid åstadkommas, att 



vid slutning af nyckeln F galvanometern icke gör något utslag, 



då alltså 



C^w^ = C2W2 . 



På förslag af Dr. A. Koepsel, dåvarande föreståndare för 

 försökslaboratoriet i firman Siemens & Halske's Charlotten- 

 burgerwerk, företog förf. 1894 några försök att öka metodens 

 känslighet, och då dessa försök mig veterligen icke blifvit pub- 

 licerade, ehuru de torde vara värda att icke falla i glömska, så 

 följer här en redogörelse därför. 



Hela förändringen af metoden består uti att vid upprepade 

 förbindelser af D^ och J)^ dels med A^ och A^, dels med B^ 

 och B^ uppsamla de små elektricitetsmängderna Qi + Q2 ^ en 

 hjälpkondensator 6^, hvilkens ena beläggning för detta ändamål 

 står i förbindelse med B^ och B^, den andra med jorden, och 



