ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1900, NIO é. 405 



ningen ej räcker mer än 5 minuter. Men det kan hända, att 

 en fjerde stjerna, som för ögat likaledes synes af 9:de storleken, å 

 plåten visar sig af 8:de. Med ett ord, den fotografiska foto- 

 metrien visar sig till stor del vara en helt annan än den van- 

 liga. Detta är en gifven olägenhet. En tvär gräns sättes nem- 

 ligen på detta sätt mellan alla äldre undersökningar öfver stjär- 

 nornas ljusstyrka och den, som representeras af den fotografiska 

 stjernkatalogen. Och man kan ej häfva denna anmärkning ge- 

 nom att förklara, att fotografien inledt ett fullkomligt nytt skede, 

 såsom tubernas uppfinning faktiskt gjorde för 400 år sedan, och 

 att man derför ej mera behöfver taga någon hänsyn till äldre 

 observationer. Detta påstående kunde varit fullt berättigadt, 

 •om man ej visste, att de invändningar, som man för några år 

 sedan hade allt skäl att göra mot användandet af s. k. färg- 

 känsliga plåtar, numera äro på väg att fullständigt förfalla. 

 Man framhöll nemligeu då, att de astrofotografiska objektiven, 

 som konstruerats för kartan och katalogen, ej kunna gifva skarpa, 

 punktformiga bilder af stjernorna å plåtar, hvilka utom för de 

 violetta och ultravioletta strålarne jemväl äro i någon mån 

 känsliga för de gula och röda. Antagligen skall man nemligen 

 snart öfverallt hafva fotografiska objektiv, som i en och samma 

 brännpunkt förena strålar af alla färger. Både från Tyskland 

 och England hör man nu talas om sådana objektiv, ja dylika 

 falbjudas redan. Man kunde säga, att härigenom ej så synner- 

 ligen mycket står att vinna, då i alla fall äfven de s. k. färg- 

 känsliga plåtarne äro skäligen okänsliga för rödt, gult och blått, 

 ■och nästan okänsliga för grönt ljus. Men kemien arbetar rast- 

 löst, och lika oväntadt, som anilinfärgerna framträdde, på hvilka 

 de nuvarande orthokromatiska plåtarnes färgkänslighet till stor 

 del beror, lika oväntadt kunna andra ämnen upptäckas, bland 

 hvilka kanhända något finnes, som gör de fotografiska plåtarne 

 verkligt isokromatiska, så att alla färger återgifvas proportionelt 

 mot strålarnes amplituder. Så snart detta blifvit fallet, har 

 den fotografiska fotometrien sammanfallit med den optiska, och 

 denna nyaste aera dermed aflägsnat sig från den, som nu är 



Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. 1900. Arg. 57. N:o 4. 2 



