622 L. G. ANDERSSON, NÅGRA ANTECK. OM ORTHAGORISCUS MOLA (l). 



de tre smärre honliga exemplar i sprit, som stått till mitt för- 

 fogande, med undantag deraf att en af honorna (Kristiania-ex.) 

 redan hade ett väl utveckladt tryne ^ med tydlig benknöl, men 

 detta är ju blott en individuel variation, då de öfriga honorna 

 saknade sådant. Möjligt är dock, att med tilltagande ålder 

 bröst-, rygg- och analfenorna bli större hos hanen än hos honan, 

 och möjligt är äfven, att någon skilnad i habitus mellan liane 

 och hona kan med åren visa sig i något annat afseende än de af 

 mig nu undersökta, alldenstund det enda större hanliga exemplar, 

 jag kunnat granska, var delvis defekt och sålunda mindre lämp- 

 ligt för undersökning af habi tuskaraktärer. 



De få anteckningar jag kunnat göra öfver det stora hanliga 

 exemplarets yttre utseende förutom förut omnämnda mått visa 

 emellertid en fullkomlig öfverensstämmelse med öfriga författa- 

 res beskrifning på honan. ^ Ryggfenan har 18 strålar, hvaraf 

 de 6 främre äro ogrenade, de öfriga solfjäderslikt utbredda i 

 spetsen. 8:de och 9:de strålarne äro längst och bilda tillsammans 

 med den 7:de fenans spets (hos den lilla hanen funnos 5 enkla 

 och 12 grenade strålar i ryggfenan). Analfenan består af 1(3 

 strålar, de 5 första enkla; 5:te är längst och bildar framkanten 

 af fenans spets (samma förhållande hos lilla exemplaret). Bröst- 

 fenan har 13 strålar, hvaraf den bakersta är mycket liten; 5:te 

 strålen längst. Den 4:de börjar grena sig (lilla exemplaret har 

 12 (2 enkla, 10 grenade) bröstfenstrålar), Stjertfenan har 7 

 rundade flikar med en grund inskärning i midten af ungefär en 

 fliks bredd; antagligen är denna inskärning åstadkommen derige- 

 nom att midtfliken af någon anledning blifvit hämmad i sin ut- 

 växt. Emellan flikarne sitta som vanligt hos större exemplar 

 benknölar, som för öfrigt finnas äfven på ett par andra ställen 

 i stjertfenans kant (hos det lilla ex. är stjertfenan hel och utan 

 benknölar). 



^ Förekomsten af ett sådant tryne, som ansetts skilja O. Nasus från O. Retzii, 

 hos detta ex., som för öfrigt är en typisk lO. Retziit, bidrager att visa ohäll- 

 barheten af att skilja dessa arter frän hvarandra. 



'^ Wahlgrens och Hartings ex. äro båda honor. 



