698 MALME, FÖRGRENINGSFÖRHÅLLANDENA HOS ASCLEPIADACÉERNA. 



helt och hållet obeaktadt af morfologerna, nemligen det, att två 

 inflorescenser utgå bredvid samma blad, en på hvardera sidan 

 om detsamma. 



Emot HocHSTETTERS framställning uppträdde redan följande 

 år H. Wydler ^), som uttalade som sin åsigt, att inflorescensen 

 snarare vore att anse som terminal och att den sammanväxt med 

 en sidoaxel ända upp till dennas första bladpar. Närmare ut- 

 vecklar han denna åsigt sex år senare -). Men icke heller han 

 förmår gifva någon giltig förklaring af det förhållandet, att blom- 

 ställningen icke utgår midt emellan de båda motsatta bladen. 

 Och för det ofvan påpekade fallet, då två inflorescenser utgå på 

 samma höjd, är hans tolkning alldeles otillräcklig. 



Från utvecklingshistorisk synpunkt togs frågan under be- 

 handling af E. Warmtng 1872 i hans storartade arbete om för- 

 greningsförhållandena hos fanerogamerna ^). Det visade sig der- 

 vid, att utvecklingshistorien icke gaf något stöd åt Wydlers 

 mening. Warming uttalar sig derför mot densamma, utan att 

 han dock kunde lemna någon annan tolkning, som var egnad att 

 ersätta de förut gifna. Inflorescensen skulle enligt honom i vissa 

 fall få sin egendomliga plats på grund af dichotomisk förgrening 

 hos stammen, i andra fall skulle den uppstå ur en sidoknopp. 

 Att det senare icke så sällan eger rum, är stäldt utom allt 

 tvifvel; blomställningen är nemligen hos många asclepiadacéer 

 fullständigt axillär. Men på något sådant fall har Warming 

 näppeligen haft tanken rigtad; hans uttalande gäller med all 

 säkerhet de extraaxillära inflorescenserna, enär endast sådana 

 voro föremål för hans undersökning. Möjligen föresväfvade ho- 

 nom den tolkning, som jag här, med stöd af en makroskopisk 

 jemförande undersökning af ett stort antal arter, går att fram- 

 ställa; men till ett bestämdt uttalande i den vägen kom han icke. 



1) Flora XXXIV (1851), p. 388. 



Samma åsigt, ehuru föga preciserad, hade tramställts redan elfva år förut 

 af A. S.iiNT-HiLAiRE i hans Lecons de Botauique (p. 250). 



2) Flora XL (1857), p. 1 och följande. 



^) Forgreningsforhold hos Faucrogamerne (Mém. de l'Acad. royale de Copenhagen. 

 5:iéme serie. Classe des vSciences. Vol. X. N:o 1. 1872.), p. 88 — 91. 



