ÖPVERSTGT AFK. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1900, NIO 0. 699 



Senare synes han, att döma efter uttalanden i hans IJaandbog 

 i den systematiska Botanik, hafva öfvergått till den WYDLER'ska 

 åsigten, om ock i något modifierad form. 



Denna åsigt hade emellertid 1875 upptagits och ytterligare 

 utvecklats af A. W. EiCHLER. ^) Men de svårigheter, som vid- 

 lådde denna tolkning, då den först framställdes af Wydler, kun- 

 de icke heller han aflägsna; och det ofvan antydda fallet, då 

 två extraaxillära inflorescenser utgå på samma höjd af stammen, 

 var med all sannolikhet obekant äfven for Eichler. 



Den WYDLER-ElCHLER'ska teorien har sedermera vunnit en 

 ganska allmän tillslutning. Man har till och med icke sällan 

 helt och hållet förbisett, att verkligt axillära inflorescenser före- 

 komma hos många asclepiadacéer. Så t. ex. heter det i Flora 

 brasiliensis, ^) som när asclepiadacéerna der behandlades, redige- 

 rades af Eichler, utan all inskränkning: »Inflorescentia indefi- 

 nita, interpetiolaris, corymbosa» etc, ehuru många i detta arbete 

 upptagna arter hafva de otvetydigaste axillära blomställningar. 



K. Schumann refererar i sin bearbetning af asclepiadacéerna 

 i Engler und Prantl, Die natürlichen Pflanzenfamilien ^) HoCH- 

 STETTERS och Wydlers tolkningar och Warmings utvecklings- 

 historiska undersökning utan att uttala sig för någondera af de 

 framställda teorierna. Han säger till sist: .... »so giebt auch 

 die Entwicklungsgeschichte keine Aufklärung darüber, welche von 

 den beiden Auff"assungen die allein richtige und deshalb vorzuziehen 

 ist. Wir haben hier einen der auch sonst vorkommenden Fälle 

 vor uns, die auf dem naturgemäss existierenden Grenzgebiete 

 zwischen den beiden Sprossformationen liegen und welche einer 

 objektiven, allgemein gültigen Lösung nicht zugänglich sind.» 

 På Schümanns biologiska tolkning af de extraaxillära inflore- 

 scenserna: »Was nun die »extraxilläre» Stellung der Blütenstände 

 betrilFt, so ist sie biologisch betrachtet als eine vorteilhafte 



') Die Blüthendiagramme. Erster Tlieil (Leipzig. 1875), p. 255 — 259. 



2) Flora brasiliensis, Fase XCV (1885), p. 191. 



3) Engler und Prantl, Die natürl. Pflanzenfam. IV. Teil, 2 Abteil. (1895), 

 p. 194. 



