700 MALME, FÖRGRENINGSFÖRHÅLLANDEISIA HOS ASCLEPIADACÉERNA. 



Exposition aufzufassen, denn sie findet sich ausnahmslos an solchen 

 Pflanzen, welche durch grössere Laubblätter ausgezeichnet sind», 

 blir jag i tillfälle att längre fram något ingå. 



Vid bearbetningen af den rika asclepiadacé-samlingen i det 

 Regneilska herbariet (i det Naturhistoriska riksmuseet i Stock- 

 holm) har jag gjort en del undersökningar öfver inflorescensens 

 ställning, som ledt mig till en från den gängse afvikande åsigt 

 om skottbyggnaden hos i fråga varande växter. I vissa fall har 

 spritmaterial stått till mitt förfogande, i andra, och tyvärr i de 

 flesta, har jag måst nöja mig med torrt herbariematerial, men då det- 

 ta varit synnerligen rikligt och väl konserveradt, har det i de flesta 

 fall varit upplysande nog för den fråga, jag förelagt mig att besvara. 



Afven med afseende på de vegetativa grenarna har det vi- 

 sat sig, att de få uppgifter, man finner i litteraturen, i ett och 

 annat hänseende behöft en korrektion. Då dessutom de vegeta- 

 tiva sidoskottens uppträdande står i ett nära sammanhang med 

 blomställningens plats, hafva också de, så långt undersöknings- 

 materialet det medgifvit, dragits in i min undersökning. Dere- 

 mot har jag afstått från att ingå på inflorescensens byggnad, 

 dels derför att den föga har att göra med nu föreliggande fråga, dels 

 också på grund af de svårigheter, med hvilka undersökningen af 

 densamma är förknippad, särskildt då man ej har lefvande ma- 

 terial, och detta i riklig mängd, till sitt förfogande. 



Tydligt axillära bloniställning-ar. 



Såsom ofvan framhållits, saknas i den brasilianska floran 

 ingalunda exempel pä asclepiadacéer, hvilkas blomställningar re- 

 dan vid första anblicken visa sig vara axillära. Sådana finnas 

 t. ex. hos en grupp 31etastelma-a.rter, nem ligen hos dem, som 

 hafva läderartade, glatta blad, hvilka vid skifvans bas äro försedda 

 med två stora glandier. ^) Som typ må framställas den i det 



^) Glandier på bladskifvans bas fiunas nog hos andra (sannolikt alla) iUeiasfe/ma- 

 arter, men de äro mindre och undgå, då bladen äro håriga, lätt uppmärkaam- 

 aeten, t. ex. hos M. tomentosum DcNE. — Fournier och efter honom Schumann 

 hafva helt och hållet förbisett dem hos denna art. 



