702 MALME, FÖRCiPtENINGSFÖRHÅLLANDENA HOS ASCLEPIADDCÉERNA. 



Utvecklade bladen på sidoaxeln icke stå vinkelrätt mot stödje- 

 bladet utan ligga i samma plan som detta. 



Som bekant frånkänner man asclepiadacéerna stipler. Emel- 

 lertid finns hos många brasilianska arter pä förbindningslinien 

 mellan de båda motsatta bladens baser ett antal tandlika bild- 

 ningar, hvilka otvifvelaktigt äro att jemföra med de interpetio- 

 lära stiplerna hos vissa loganiacéer och rubiacéer. Hos Metastel- 

 ma Hilarianum äro de koniska, spetsiga, i äldre tillstånd nästan 

 hornartade och å hvardera sidan af stjelkleden till antalet van- 

 ligen 4, mera sällan 2, 6, o eller 5 (jfr. fig. 1 A.). 



I det Regneli ska herbariet förvaras ett par exemplar af en 

 annan Metastehna-form, som är mycket nära beslägtad med M. 

 Hilarianum. Tillsvidare har jag fört den under M. odoratiim, 

 med hvilken den noga öfverensstämmer med afseende på blom- 

 mans byggnad. Hvad beträffar förgreningsförhållandena och blom- 

 ställningens plats, öfverensstämmer den med nyss beskrifna art. 

 De båda första normalt utvecklade bladen på det vegetativa si- 

 doskottet ligga dock vanligen i ett plan vinkelrätt mot skottets 

 stödjeblad, detta beroende derpå, att under detsamma sitta två 

 par lågblad. 



Peplonia nitida DcNE., som habituelt i hög grad erinrar om 

 de ofvan omnämnda Metastelma-arterna, öfverensstämmer också 

 med dem i afseende på blomställningarnas plats. Förgrenings- 

 förhållandena i öfrigt låta sig icke undersökas på det material, 

 som står till mitt förfogande. 



Rörande slägtet Cyatliostelma anför redan FOURNIER^), att 

 inflorescenserna äro axillära. Af C. latipes (Dcne.) Fourn. har 

 jag hemfört ett rikhaltigt material, men då vegetativa sidoskott 

 hos denna art utvecklas skäligen sparsamt, är det med afseende 

 på dem föga upplysande. Öfverallt, der jag funnit sådana, har 

 från samma nodus utgått endast ett, i det att i det motsatta 



1) Flora brasiliensis, Fasc. XCV, p. 219. 



Af denna och flera andra omständigheter synes framgå, att Eichler, icke 

 FouRNiER, författat den allmänna beskrifning på familjen, som finnes pä si- 

 dorno. 189 — 192 i anförda arbete. 



