706 MALME, FÖRGRENINGSFÖRHÅLLANDENA HOS ASCLEPIADACÉERNA. 



två inflorescenser. Om deras hufvudaxlar tillhöra samma skott- 

 generation och således äro axlar af tredje ordningen i förhållande 

 till det vegetativa skottet, eller om den ena är sidoaxel till den 

 andra, har jag icke heller lyckats klargöra. Det senare har dock 

 synts mig vara det sannolikaste. 



Äfven hos denna art finnas interpetiolära stipelbildningar,. 

 hvilka uppträda i form af breda, korta, trubbiga tänder, van- 

 ligtvis två på hvardera sidan af nodus. 



Hos de närstående D. logoensis FouRN. och D. reflexa 

 FouRN. äro inflorescenserna likaledes tydligen axillära och mot- 

 satta. Huru förhållandet är hos D. grandiflora FoüRN., har ej 

 varit möjligt att afgöra på det ringa och bristfälliga material, 

 som står till mitt förfogande. 



Inom slägtet Amphistelma, såsom det begränsas i Flora 

 brasiliensis, finns en grupp arter, som äro Spartium-artadt ut- 

 bildade, d. v. s. stammen har öfvertagit assimilationsarbetet, un- 

 der det att assimilerande blad, och dessa alltid svagt utvecklade, 

 förefinnas blott hos unga individ eller här och der och mycket 

 sparsamt äfven på äldre. Af hithörande växter har A. aphyllum 

 (Vell.) Fourn. en mycket vidsträckt utbredning inom det syd- 

 brasilianska florområdet. Arten är derför rikt företrädd i det 

 Regneilska herbariet. 



Förgreningen är synnerligen riklig för att vara hos en ascle- 

 piadacé. På de delar af stammen, som icke uppbära några 

 blomställningar, äro de vegetativa skotten vanligen motsatta. 

 Mera sällan utgör endast det ena af de båda, vanligen ytterst 

 små, fjällika och för öfrigt snart aftallande bladen stödjeblad för 

 en gren, under det den motsatta bladvecksknoppen tidigt stannar 

 i sin utveckling. På de delar af stammen, som uppbära inflo- 

 rescenser, är det senare regel; i ytterst få fall har jag funnit en 

 inflorescens motsatt det vegetativa sidoskottet. Samma förhål- 

 lande upprepas med afseende på blomställningarna. Dessa äro 

 nämligen alltid axillära men, för så vidt jag kunnat finna på det 

 till mitt förfogande stående materialet, aldrig motsatta. Den 

 bladvecksknopp, som är motsatt inflorescensen, afstannar mycket 



