708 MALME FÖRG-RENINGSPÖRHALLANDENA HOS ASCLEPIADACÉERNA, 



art (i en skog vid Coxipo Mirim, ett par mil från Cuyabå, i 

 Måtto Grosso, vid vägen mellan denna stad och byn Santa Anna 

 da Chapada), fästes min uppmärksamhet på några egendomliga 

 bladbildningar i de bladveck, som äro motsatta dem, ur hvilka 

 vegetativa sidoskott utgå. Men först senare, vid undersökningen 

 af skottbyggnaden hos andra asclepiadacéer, har det lyckats mi^ 

 att något närmare utröna dessa bildningars natur. På de delar 

 af stammen, der vegetativa sidoskott utvecklas, äro de båda axil- 

 lära knopparna vid samma nodus af olika styrka, ett förhällan- 

 de, som återfinnes hos flertalet asclepiadacéer. Den ena ger upp- 

 hof till ett kraftigt vegetativt skott, som i sin tur uppbär intio- 

 rescenser, i regeln en redan vid basen, såsom fallet är äfven hos 

 Metastelma Hilarianum FOURN., Orthosia umbrosa DcNE. m. fl. 

 Af den andra utbildas endast de båda första bladen, under det 

 att den för öfrigt tidigt stannar i sin utveckling; och dessa båda 

 blad, som stå i ett plan vinkelrätt mot stödjebladet och hafva 

 relativt mycket kortare skaft än växtens öfriga assimilerande 

 blad ^), te sig vid första anblicken som mycket starkt utvecklade 

 stipelbildningar (fig. 4 A). Till formen äro de oftast mer eller 

 mindre osyrametriska, icke sällan oregelbundet utvecklade. Hu- 

 ruvida detta beror på deras läge och således far tillskrifvas det 

 ringa utrymme, de hafva under sin utveckling, eller om de bilda 

 några domatier eller några växten normalt tillkommande -) ceci- 

 dier, kan jag för närvarande icke afgöra; några undersökningar 

 i det afseendet gjordes icke vid materialets insamlande. 



Med afseende på blomställningarna företer Roulinia paroi- 

 flora en stor omväxling. Alltid förhåller det sig dock så, att 

 sådana finnas blott vid det ena af de båda motsatta bladen. 

 Ofta förekommer vid hvarje nodus endast en inflorescens, och 

 denna är då alltid till utseendet extraaxillär. I andra fall utgå 



^) Under det skaftet på växtens öfriga blad är mer än hälften så långt som 

 skifvan, stundom nästan lika långt som denna, når det hos dessa stipellika 

 blad mycket sällan en längd, som motsvarar en fjerdedel af skifvans. 



^) Att de icke tillfälligtvis förekomma blott på de af mig insamlade exempla- 

 ren, framgår deraf, att samma bladbildningar finnas äfven hos dem, som prof. 

 Warming samlat vid Lagoa Santa i Minas Geraes. 



