730 BERGENDAL, OBDNINGEN PAL^ONEMERTINI. 



hvilket de först kort framför början af midttarraen genomsätta för 

 att därefter intaga läge innanför detsamma, i (det inre) längs- i 

 muskellagret. Finnes emellertid redan inom slägtet Carinella 

 en sådan olikhet i nervstammarnes läge i olika delar af kroppen, 

 torde det ligga för öppen dag, att det icke går an att lägga allt 

 för stor vigt vid en ensamt i detta afseende uppträdande olikhet 

 mellan slägtena Carinoma och Ceplialothrix å ena sidan och de 

 till Bürgers »Protonemertiner» hänförda slägtena å den andra. 

 Och äfven om så icke varit förhållandet, skulle dock olikheten 

 mellan nervstammarnes läge i Carinomas olika delar samt detta 

 slägtes intima och ganska påtagliga förvandtskap med familjen 

 Carinellidce förbjuda denna karakters öfverskattande. 



Man skulle vidare kunna vilja lägga stor vigt vid den olik- 

 het i hjärnans utbildning, som finnes hos Carinoma och Cephalo- 

 thrix, om de jämföras med Carinelliderna. Men icke heller denna 

 olikhet kan hafva stor betydelse, ty visserligen synes Carinomas 

 hjärna ganska mägtig och dess ventrala kommissur mycket kort, 

 om den jämföres med hjärnorna af Carinina och Huhrechtia 

 eller af Carinella supei'ha, ruhicimda etc, men helt annor- 

 lunda utfaller jämförelsen, om vi ställa dess hjärna vid sidan 

 af åtskilliga andra Carinella- SiYters hjärnor. Redan Carinella 

 annulata visar å mina snittserier en i förhållande till djurets och 

 hjärnans storlek ingalunda särskildt lång ventral kommissur. Fig. 

 2. Och äfven Carinella j^oll/morpha, som dock enligt Bürgers 

 afbildning har en ojämförligt svagare utvecklad hjärna än min 

 C. annulata har en temligen kort ventral kommissur. A en 

 tvärsnittserie genom en väl fixerad Carinella annulata finner jag 

 den ventrala kommissuren hafva högst 312 «:s längd, under det 

 ena sidans hjärngangliers — ventrala och dorsala ganglier 

 kunna här icke till det yttre särskiljas — bredd d. v. s. 

 diameter från lateral a grundskiktet till gangliets mediana rand 

 utgör 412 1^1 och dess dorsoventrala utsträckning utgör 625 {.i. 

 Hjärnans dorsala rand når också högst betydligt högre upp än 

 rhynchodseum. Ännu kortare i förhållande till de mägtiga gäng- 



