736 BERGENDAL, ORDNINGEN PAL^ONEMERTINI. 



än hos Carinoma Armandi, och ändock måste den antingen föras 

 till Carinellido'. eller ställas dera mycket nära. Hos Cepha- 

 lothrix äro, säsom här nyss nämndes, inga dylika organ kända. 

 Rhynchocoelomet sträcker sig hos Carinoma Armandi ända till- 

 baka i ändtarmregionen och är sålunda betydligt längre än hos 

 Carinellidce, och häri ligger en ganska vigtig olikhet, men det 

 blir ej öfverensstäramande med Cephalothrix, ty äfven det släg- 

 tets arter hafva vida kortare rhynchocoelom än Carinoma. 

 Men denna karakter kan svårligen tillerkännas någon större be- 

 tydelse, som skulle kunna föranleda slägtenas skiljande i olika 

 ordningar, ty bland de säkerligen fullt naturliga ordningarna He- 

 teronemertini och Hoplonemertini råder i det afseendet väsentlig 

 olikhet, så att t. ex. Eupolia och Eimemertes hafva kort rhyn- 

 chocoelom men Valencinia och Cerebratulus, Prosorhochmus 

 och Tetrastemma hafva ett långt sådant. Vidare sträcker sig 

 rhynohocoelomet hos åtskilliga Carinellor och Callinera ett godt 

 stycke bakåt i midttarmsregionen, och slutligen veta vi icke, 

 huru Carinina förhåller sig i detta afseende. Mycket möjligt är, 

 att Bürgers antagande om ett kort rhynchocoelom hos detta 

 slägte är rigtigt, men bevisföringen synes mig särdeles svag, ty 

 den lyder: ^) »Aus der niederen Organisation von Carinina be- 

 sonders aus der mächtigen inneren Ringmuskelschicht dürfen wir 

 folgern, dass Carinina ein kurzes Rhynchocölom kennzeichnet.» 

 Den låga organisationen hos Carinina är icke så alldeles allsidigt 

 förhanden, då cerebralorgan och tarm äro mera differentierade 

 än Ca7'inellas, och hufvudskälet frän den starka inre ringmusku- 

 laturens tillstädesvaro förlorar det mesta af sin beviskraft inför 

 det faktum, att Carinoma torde bland alla nemertiner vara den, 

 som eger den starkaste inre ringrauskulaturen. -) 



Tarmkanalen är hos Carinoma i flera afseenden egendomlig 

 men icke heller därigenom närmar den sig intill vare sig Cepha- 

 lothrix eller metanernertincrna, ty ingen bland dem har någon 

 mera betydande ändtarm. De ganska djupa tarmfickor, som 



1) 1 c. s. 90. 



2) Jfr 1. c. s. 113 och Beiträge zur Anat. Syst. etc. s. 20. Taf. III. Figg. 5 o. 6. 



