ÖPVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1900, N:0 0. 739 



tinenia liaf'va utgått från den gemensamma stammen för Nemer- 

 tiner och Turbellarier, innan ännu nervsystemet skilts från epi- 

 telet, och jag vill visserligen icke på så obestämd grund söka 

 vända helt om Nemertinsystematiken, men det torde dock icke 

 skada att påpeka, det denna lägre stående grupp, med hvilken 

 Nemertinerna, allt besedt, torde hafva sina närmaste förvandt- 

 skaper, icke kan framdragas såsom bevis därför, att de Nemer- 

 tiner, hvilka hafva ett subepitelialt nervsystem, också verkligen 

 äro de lägst stående. 



Hvad slutligen Carinoma angår, må det påpekas, att detta 

 slägte lika mycket kan sägas tendera mot Heteronemertiner som 

 emot Metanemertiner. Äfven därvid gäller, att olika kropps- 

 regioner vittna emot hvarandra. Har den bakåt ett något dju- 

 pare in beläget nervsystem, så har den i främre kroppsdelen ett 

 med Heteronemertinernas cutismuskulatur jämförligt lager och 

 har därtill ännu ytligare, rent epiteliala muskelfibrer, och dess 

 egendomliga, i samband med dorsala ganglierna bestående gang- 

 liösa bildningar äro ju snarast att sammanställa med sådana 

 bildningar hos Heteronemertinerna. Vidare stämmer tillstädes- 

 varon af paketkörtelceller och rhynchocölomkärl bättre med 

 denna grupp än med Hoplonemertinerna. 



Huru tilltalande därför än det skema för förvandtskapen 

 inom Nemertingruppen må synas, ') som låter från Protonemer- 

 tinerna en utvecklingsrigtning genom IJubrechtia leda till Hetero- 

 nemertinerna och en annan genom stammen för Carinoma och 

 Cephalothonw föra hän till Metanemertinerna, finner jag för när- 

 varande alltför starka anknytningspunkter emellan Carinoma 

 och Carinellidoi vara påvisade, men icke andra än nervstammens 

 läge något närma den mot Metanemertinerna. Om Cephalothrix 

 ställes såsom en särskild Paläonemertinfamilj eller hänföres till 

 en särskild grupp, Mesonemertiner, är, såsom ofvan antydts, 

 närmast en smaksak. Någon egentlig fördel torde dock icke 

 vinnas genom det senare, hvaremot det kan leda miste, då för 

 närvarande väl ingen grund finnes att antaga, det närmare för- 

 ^) Jfr BÜRGER 1. c. s. 715. 



