1142 AURIVILLIUS, ARKTISKA LEPIDOPTERA OCH COLEOPTERA. 



och yttrade då bland annat följande: »Det är emellertid ej så 

 mycket förklaringen af den insektverld, som finnes på Spets- 

 bergen, som synes mig svår, utan svårigheten ligger tvärtom uti 

 att förklara, huru så många arter och former kunna saknas, i 

 fall verkligen en landförbindelse med norra Skandinavien före- 

 funnits. Antager man tillvaron af denna landförbindelse, så 

 synes det mig nödvändigt att tillika antaga, antingen att denna 

 förbindelse upphört så tidigt under istidens slut, att det ytterst 

 svåra klimatet då ej tillät andra än de mest härdiga insekter 

 — flugor, parasitsteklar och hoppstjertar — att invandra, eller 

 ock, att efter landbryggans försvinnande de öfver densamma in- 

 vandrade högre insekterna dukat under på grund af en för någon 

 tid inträdande försämring af klimatet.» 



Den förutsättning, hvarpå denna hypotes helt och hållet 

 hvilar, att fjärilar och humlor skulle vara mindre motstånds- 

 kraftiga mot ett hårdt arktiskt klimat än myggor, flugor och 

 parasitsteklar, synes mig emellertid numera ingalunda så säker 

 som för 16 år sedan. Det stora antal fjärilarter, som af de 

 svenska expeditionerna anträffats i Ostgrönland, den omständig- 

 lieten att flere af dessa uppenbarligen invandrat till Ostgrönland 

 norrifrån och slutligen det faktum, att tvåvingar och parasit- 

 steklar i Ostgrönland och på Grinnells land relativt taget ej äro 

 så mycket bättre representerade än fjärilarne, som man i så fall 

 skulle väntat, synes mig bevisa, att vissa fjärilarter måste anses 

 ega en lika stor förmåga att motstå det arktiska klimatet som 

 de flesta andra insekter. 



I detta fall måste man alltså söka en annan förklaring för 

 fjärilarnes och humlornas frånvaro från Spetsbergen. Om man 

 närmare undersöker det sätt, hvarpå fjärilar och humlor kunna 

 spridas från ett ställe till ett annat, finner man snart, att de 

 öfverensstämma med hvarandra deruti, att de endast kunna ut- 

 breda sig till nya områden, ifall de såsom fullbildade insekter 

 kunna flyga dit, hvarvid vinden, då det gäller kortare sträckor, 

 torde kunna i någon mån underlätta spridningen. För en sprid- 

 ning pä detta sätt finnas i det arktiska Amerika alla förut- 



