ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, N:0 1. 23 



fullt typisk och synnerligen ymnig på en sträcka af öfver Yj 

 fjerdingsväg nordvest om Ryssgård. Troligen förekommer den 

 på flera ställen i trakten. ') 



R. scanicus F. Aresch. Denna vackra och ytterst väl 

 karakteriserade art har liksom R. insularis i Sverige hittills 

 endast varit känd från Kullahalfön och Hallands Väderö. ^) 

 Sitt egentliga utbredningscentrara synes emellertid arten hafva 

 på Söderåsen, der den på flera ställen uppträder i otrolig 

 myckenhet. Den nordligaste lokalen på Söderåsen är belägen 

 vid Bauseröd, den sydligaste tätt invid Kågeröd; derjerate 

 förekommer R. scanicus på flera ställen mellan de nu nämda 

 lokalerna samt mellan Kågeröd och Stenestad. Öfverallt upp- 

 träder arten fullt typisk, och ofta ännu yppigare än på Hallands 

 Väderö. 



R. vestitus Wh. et Nees i Bluff et Fngrh. Comp, Fl. Gerni. 

 I, pag. 684 (1825); synonymik hos Focke, Syn. Rub. Germ. 

 p. 291. 



Turioner temligen högt bågböjda, ofta klättrande, på soliga, 

 gräsbevuxna ställen nedliggande från bågböjd bas, temligen 

 tjocka, nedtill runda, längre upp trubbigt femkantiga, violett- 

 bruna, starkt håriga af tilltryckta stjernhår och täta långa hår, 

 mellan hvilka finnas glandier, som vanligen äro oskaftade. 

 Taggar vid turionens bas korta, täta och raka, längre upp 

 temligen stora, likartade, raka med från sidorna hoptryckt bas. 

 Blad vanligen femfingrade med plattadt skaft och långa, smala 

 stipler; småblad breda, i kanten ofta något vågiga, temligen 

 små och skarpt sågade, mörkgröna; öfversidan svagt hårig eller 

 nästan kal, undersidan hos solformer starkt filtluden, grå eller 

 hvitskimrande, hos skuggformer svagare hårig och grön. Udd- 

 bladet ungefär dubbelt så långt som skaftet, nästan fullkomligt 



') Enligt hvad Rektor L. M. Neuman sedermera meddelat mig, har äfven han 

 iakttagit R. insularis i Ryssgårdstrakten, om på samma lokal som jag är mig 

 ej fullt klart. 



*) Utom Sverige är R. scanicus endast funnen i nordvästra Sjelland samt helt 

 nyligen i provinsen Sachsen (O. Gelert: Brombeeren aus der Provinz Sach- 

 gen, Abh. des bot. Ver. der Prov. Brandenburg, B. XXXVIII, p, 106). 



