ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, N:0 3. 217 



garnerna. I ännu högre grad kan dock detta sägas om slem- 

 svamparne. Talrika exempel skulle kunna anföras på former 

 med ett utbredningsområde, som sträcker sig öfver alla eller de 

 flesta världsdelarne, hvaremot det finnes relativt få arter, som 

 kunna sägas vara endemiska, blott uppträdande på vissa smärre 

 områden. ^) Det är påtagligt, att detta står i samband med de 

 utomordentligt lätta sporernas stora spridningsförmåga genom 

 vindens tillhjälp, underlättad och förstärkt genom en mängd 

 olikartade anpassningar tor att öka denna, såsom ett kapillitium 

 af ytterst varierande byggnad (t. ex. hos Stemonites och Tri- 

 chiä), genombrutna sporangieväggar (såsom hos Crihraria och 

 Dictydiceihalium) m. m. Men denna myxomycet-arternas stora 

 utbredning måste naturligtvis äfven stå i samband med en ovan- 

 lig förmåga att tåla de mest skilda klimat under de mest skilda 

 zoner. Som exempel härpå vill jag anföra, att jag den 9 Juli 

 1898 insamlade 5 arter myxomyceter inom Areskutans regio 

 alpina, delvis mer än 1000 m. öfver hafvet, där snön blott för 

 ett par dagar sedan smält bort och marken blottats. Af dessa 

 förekommer en, Lepidoderma Carestianum (Rab.) Rost., äfven 

 i Danmark, Italien och Kalifornien, en annan, Lamproderma 

 violaceum (Fr.) Rost., i Englands och Tysklands tempererade 

 trakter, en tredje, Chondrioderma Lyallii Mass. i Schweitz och 

 N. Amerikas Förenta Stater. -) Vid en sådan spridning som 

 den sistnämda artens öfver större hafsgrenar, liksom ej sällan 

 äfven öfver smärre vattendrag torde själfva vattnet spela den 

 största rolen, i det sporer och möjligen äfven plasmodier med- 

 följa på kringdrifvande ved, kvistar och dylikt. Att så verk- 

 ligen kan ske på våra insjöar, har jag haft tillfälle att iakttaga 

 vid Mälaren, i det därstädes på stranden uppkastade grenar 



') Såsom för vårt land endemisk kan blott anföras Cribraria rubiginosa Fk., 

 om man bortser från de mer eller mindre osäkra arterna Physarum flavum 

 Fr., Didymium fulvipes Fr. och versipelle Fr., Lepidoderma ohovatum Mass. 

 och Arcyria affinis Rost. 



*) De öfriga tvenne myxomyceterna från Areskutans alpina region voro dels en 

 plasmodiokarpform af den i hela Europa allmänna Lamproderma columhinum 

 (Pers.) Rost., dels en obestämbar, oskaftad Hemitrichia-iorm. 



