226 FRIES, SVERIGES MYXOMYCBTER. 



ß violacea Pers. Syn. Meth. Fung. pag. 160 (1801). Vio- 

 lett utan utpräglad bark. Allmän på ruttnande ved, mossa 

 o. dyl. 



y flava Pers. Disp. Meth. Fung. pag. 8 (1797). Rent gul, 

 utan afsatt barklager. Växer på mossa, murkna stubbar m. m., 

 bildande vanligen ovala — rundade sethalier af 1 — 3 cm:s storlek. 

 — Reticularia lutea BuLL. 



ö rufa Pers. Disp. Meth. Fung. pag. 8 (1797): »cortice 

 rugoso fragili subcompacto rufo>. Synes vara den mest konstanta 

 formen, utmärkt genom sin tydligt afsatta, gulbruna — rödbruna 

 bark samt äfven genom sin förekomst, i det den uppträder blott 

 på murkna stockar, stubbar och bark af löfträd såsom alm, 

 ek m. fl. 



Fuligo ochracea Peck. üpsala (K. Hedbom); Smal., Burse- 

 ryds prestgård (K. A. Th. Seth; n. Verml., Dalby skn(!). Är 

 för öfrigt blott känd från ISorra Amerika, såvida ej, hvilket synes 

 vara ganska troligt, den af Karsten från Finland beskrifna 

 Fuligo simulans är att hänföra till denna art. 



Cienkowskia reticulata (Alb. & ScHW.) RoST. Mycket säll- 

 synt. Upptagen för Sverige uti Syst. Myc. III pag. 112 såsom 

 Diderma reticulatum Fr., men däremot ej uti S. Veg. Se. Den 

 utgör en mycket vacker art, enda representanten för sitt slägte, 

 och är väl värd att närmare eftersökas; är för öfrigt utbredd 

 öfver Tyskland, England och N. Amerika samt äfven anträffad 

 på Java. 



Craterium pedunculatum Trent. Skåne och Smal., Femsjö 

 (St. f.); Angml., Kramfors(!), mycket sällsynt på nedfallna blad 

 och kvistar. 



Craterium leucocephalum (Pers.) Ditm. Smal., Femsjö (St. 

 F.); Ögötl., Reymyre (H. v. Post); Stockholms- och Upsala- 

 trakten flerestädes(!); är hos oss den vanligaste arten af detta 

 slägte. 



Craterium aureum (Schum.) Rost. Här och där i södra 

 och mellersta Sverige (Skåne, Smal., Upsala). — Syn.: Crate- 

 rium mutahile Fr. 



