ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, N:0 3. 239 



Trichia scahra RosT. Allmän; Smal., Femsjö (St. F.); Up- 

 sala; Verml. (!); Angral., Anundsjö skn (!); Lappland, Kvikk- 

 jokk (A. Cleve). 



Trichia varia Pers. Ytterligt allmän från sydligaste Sve- 

 rige upp till Angml. flerestädes (!) och Lappl., Kvikkjokk (A. 

 Cleve.) — • Den förekommer såväl kort skaftad som fullständigt 

 oskaftad eller i form af aflånga, utdragna, krypande sporangier. 



Trichia contorta (DiTM.) RosT. Yidt spridd, ehuru ingen- 

 städes allmän. 



a genuina. Vanligast; Upl., Verml. (!), Angml. (!). , 



ß incoiispicua. Af LiSTER uppgifven för Sverige, enligt 

 exemplar uti Kew Herb. 



y lutescens LiST. Sällsynt: Lule Lappmark, Kvikkjokk (A. 

 Cleve). Denna varietet är så afvikande, att den med lika rätt 

 torde vara att betrakta som en egen art. 



Trichia fallax Pers. Ytterst allmän på ruttna stubbar, 

 stockar o. dyl. genom hela landet upp till Jämtl. (!), Angml. (!), 

 V.Botten (!) och Lappl. (Kvikkjokk: A. Cleve). — Den är i all- 

 mänhet tydligt och långt skaftad, men ett par gånger har jag 

 iakttagit en fullständigt oskaftad form, ß sessilis (vid Upsala 

 och i n. Verml.). 



Trichia Botrytis Pers. Temligen allmän med vidsträckt 

 utbredning; iakttagen från sydligaste Sverige upp till Jämtland, 

 — Hos oss äro observerade följande tre former:^) 



a genuina: Sparsam; Smal., Femsjö (E. Fr.); Upsala (Ny- 

 man). 



^) Uti »Bidrag till kännedomen om Sveriges myxomycetflora» har jag för Upl. 

 och. Verml. anfört en Trichia-nrt, bestämd till Tr. erecta Rex. Med denna 

 öfverensstämmer den ock, såväl hvad det yttre utseendet beträffar, som genom 

 sporangie väggens byggnad och sporernas storlek samt genom de ytterst tvärt 

 afsmalnande spetsarne på kapillitiitrådarne, men afviker därigenom, att dessa 

 fullständigt sakna taggar. Som dock flera andra arter inom slägtet ej obe- 

 tydligt bruka variera i afseende på kapillitiets taggbeväpning, så synes ej 

 omöjligt, att detsamma äfven skulle kunna vara fallet med Tr. erecta, men som 

 ea annan möjlighet står dock den, att de ifrågavarande exemplaren blott ut- 

 göra någon egendomlig form af Tr. Botrytis. Till dess det lyckats att med 

 ett rikligare material belysa denna fråga, torde det derför vara säkrast att ej 

 uppföra Tr. erecta i förteckningen öfver Sveriges slemsvampar. 



