242 FRIES, SVERIGES MYXOMYCETER. 



Denna form beskrefs af A. Blytt (I. c. pag. 10) såsom en 

 ny, egen art under namn af Perichcena plasmodiocarpa n. sp. 

 Han säger sig dock vara mycket tveksam om det berättigade i 

 en sådan uppfattning af den ifrågavarande svampen och fram- 

 håller därvid artens möjliga slägtskap med Cornuvia metalUca 

 Berk. & Br., på samma gång som han anför de karaktärer, hvar- 

 med den skiljes från denna. I sin monografi har Lister samman- 

 fört Blytt's art med Cornuvia metalUca, hvarjämte han upp- 

 fört denna som ett eget slägte Margarita, omfattande den enda 

 arten M. metalUca. Att denna på grund af kapillitiets byggnad 

 var väl värd att urskiljas från slägtet Cornuvia och till och med 

 genom familjekaraktärer kan anses vara skild från denna, därom 

 synes intet tvifvel råda; osäkrare torde däremot vara att afgöra 

 artbegränsningen inom detta nya slägte. 



Af de talrika exemplar af den BLYTT'ska arten, som jag sett 

 från skilda delar af vårt land,^) har jag funnit, att den ej kan 

 bibehållas såsom en PmcAcB«a-art, hvaremot dess öfverförande 

 till slägtet Margarita synes fullt berättigadt. Likaså anser 

 jag i öfverensstämmelse med Lister, att dess uppförande som 

 egen art knappt torde vara berättigadt, då jag funnit ganska 

 tydliga öfvergångar ända från den ett par era. stora, ut- 

 bredda plasmodiokarpa formen till de klotrunda, knappt 1 mm. 

 stora sporangierna. Men å andra sidan synas dessa former i 

 det hela taget så konstanta och ytterst lätt skiljbara samt dess- 

 utom till sin geografiska utbredning så olika, ^) att jag anser det 

 — i analogi med hvad vid andra liknande fall, t. ex. inom 

 slägtena Ceratiomyxa, Stemonites, Comatricha. Lamproderma 

 m. fl., blifvit gjordt — vara fullt berättigadt att uppföra den 

 BLYTT'ska arten, den senast beskrifna, såsom en varietet af den 



^) I »Bidrag till kännedomen om Sveriges myxomycetflora» liar anförts Marga- 

 rita metalUca frän ett par fyndorter i Dalby och N. Finnskoga socknar uti n. 

 Vermland och redan där framhållits det afvikande utseende, som dessa exem- 

 plar visade, ehuru jag då ännu ej ansåg mig ha skäl nog att upptaga dem 

 som varietet under den gamla arten, något som jag nu anser mig pä till- 

 räckliga grunder kunna göra. 



^) Hufvudarten har hittills blott varit känd fiån England, varieteten endast frän 

 Sverige och Norge. 



