ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, NIO 4. 347 



Till fruktväggen gå från centralcylindern 5 kärlsträngar, från 

 hvilka svagare äfven till fruktväggen gående strängar utgrena 

 sig (fig. 7 fvks). De kraftigare strängarne — fruktbladens me- 



yzl/cs 



krstks 

 krks 



oo. 



Fig. 7. 

 Spergula arvensis. Kärlsträngsförloppet. 



diana strängar — stå midt emot kronbladen. Fruktbladen äro 

 således epipetala (Engler och Prantl 1. c. sid. 63). 



Fröna stå i 5 dubbelrader på en kraftig midtpelare, som 

 när upp till fruktens spets. Inuti denne pelare bildar central- 

 cylindern en kärlsträngskomplex, som på tvärsnitt har form af 

 en 5-armad stjärna. Fröna ha samma ställning i förhållande 



die Gefässbündel der Kelchstb. weiter nach aussen als die der Kronstb. Dar- 

 aus folgt dass das Obdiplostemoni der Caryophyllaceen nur ein unvollkomme- 

 nes ist und nur die oberen Teile der Stb eine Verschiebung erfahren.» 



Karl Schumann (ßlüthenmorphologische Studien) förstår med obdiplo- 

 stemona blommor sådana, som ha 2 ståndarkransar och epipetala fruktblad, 

 och delar dem i proterosepala (sädana, hos hvilka foderständarne bilda den 

 yttre ståndarkretsen) och proteropetala (sådana hos hvilka kronståndarne bilda 

 den yttre ståndarkretsen). Om dessa senare yttrar han: »Ich kenne von sol- 

 chen nur die Stercnliaceen (und Hermannia) und die Dombeyeen, ferner die 

 Oxalidaceen und Geraniaceen», sid. 378. 



Att kronståndarne ibland förefalla att ligga utanför foderståndarne för- 

 klarar han sålunda, att de förra, som ligga midt för kapselns frörader, vid 

 dessas tillväxt tryckas mera utåt än de senare, som ligger midtför skiljeväg- 

 garne och kapselns insnörningar (sid. 369). 



