ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, N:0 5. 511 



framkallat den nya formen upphört att verka. Det har dock 

 icke varit möjligt att i kultur framkalla hvilken formförändring som 

 helst. Det har varit mer eller mindre lätt att finna de natur- 

 förhållanden, genom hvilkas inverkan formförändring i en viss 

 riktning kan ega rum, men att genom förändrade förhållanden 

 framkalla en förändring i motsatt riktning har i regel icke lyckats, 

 sedan väl den nya formen fixerats, hvilket ofta nog eger rum 

 i första generationen. Detta synes äfven vara förhållandet med 

 en del former i naturen, då de en gång framkommit. Arter 

 finnas dessutom, som synas hafva uppkommit i samband med 

 reduktion af antalet former, i hvilka en närslägtad art fortfarande 

 uppträder, medan de felande formerna kunna uppträda som en 

 annan art med, hvad protoplastens byggnad beträfi'ar, andra egen- 

 skaper. Och det finns t. o. m. exempel på, att äfven protopla- 

 stens byggnad i sådant fall varit till förvexling lika hos tvänne 

 i olika formkoraplexer uppträdande arter, och att sålunda endast 

 den yttre formen och förökningssättet kunnat angifvas såsom 

 skilnad dem emellan. Bland de undersökta arterna är det egent- 

 ligen blott två i alla händelser närslägtade arter, hvilkas sär- 

 skiljande är grundadt på årslånga, misslyckade försök att ur 

 den enas formkomplex erhålla någon form i den andras. Den 

 ena af dessa arter uppträder dels i »paketform» och kallas då 

 jämte flera andra analoga former Pleurococcus vulgaris, dels som 

 förgrenade trådar med spetstillväxt. Dessa båda former kunna 

 med lätthet bringas öfver i hvarandra, i hvilken riktning som 

 helst. Någon gonidiebildning finnes icke. Den andra artens 

 formsfär är större. Den förekommer' i regelbundna eller oregel- 

 bundna, celliga kroppar, i hvilkas celler gonidiebildning lätt kan 

 framkallas; i enkla, tjockare eller smalare trådar utan spetstill- 

 växt; i kulformiga individ, som dela sig i tre riktningar; i tjoc- 

 kare eller smalare, längre eller kortare stafvar, som dela sig i 

 en riktning och gå under namn af Stichococcus hacillaris; slut- 

 ligen i ett slags trådar med insnörning mellan cellerna. I de 

 flesta fall äro de båda arterna sålunda lätta att skilja från hvar- 

 andra genom den yttre formen. Men då protoplasten hos båda 



