ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, N:0 7, 719 



föllo med Marignacs och bevisade enhetligheten hos Ya. Sedan 

 han konstaterat, att »mosandrum» var en blandning af Ya och 

 terbium, i) fastställde han med Marignacs samtycke för Ya 

 namnet gadolinium med symbol Gd -) (1886). 1892 kom Bet- 

 TBNDORFF ^) vid sina »Studier öfver Cerium och Yttriuragrupper- 

 nas metaller» äfven in på gadolinium. Han framställde oxiden 

 i rent tillstånd och utförde å skilda kaliumsulfatfraktioner atom- 

 viktsbestämningar, som visade, att atomviktsändring icke i dessa 

 var till finnandes och att lösligheten var densamma. 



Någon ny effektiv fraktionermetod för framställning af ga- 

 dolinium tillkom icke förr än 1896, dä Demar^ay *) kristalli- 

 serade en blandning af gadolinium- och samariumnitrat i konc. 

 salpetersyra och i mellanfraktionnerna fann ett hypotetiskt ämne 

 .3, som genom sitt spektrum afviker från gadolinium och öfriga 

 grundämnen, (Härom vidare längre fram.) 



Separationsmetoder och material. 



För att skilja gadolinium från åtföljande jordarter betjänade 

 sig Marignac af den olika lösligheten i mättad kaliumsulfatlös- 

 ning. Denna metod blir vid längre upprepande ytterst tidsödande 

 och måste, för att gifva ren produkt, särskildt för afskiljande af 

 terbinjord, kombineras med partiella amoniakfällningar. Vid dessa 

 faller före gadolinium terbium och samariura (sålunda svagare 

 basiska) efter gadolinium didym (starkare basisk). 



Det material, som af professor Cleve godhetsfullt ställdes 

 till mitt förfogande, härstammade från skilda mineral och be- 

 handlades i början en längre tid af mig i enlighet med Marig- 

 nacs tillvägagångssätt. 



') Comptes rendus 102, 647. 

 2) Comptes rendus 102, Ü02. 

 ^) Bettendorff, Studien über die Erden der Cerium- und Yttriumgruppe III, 



Ueber die Erde Ya oder Gadolinium. Annal. d. Chem. u. Pharm. 270, 376 



(1892). 

 ■*) DEMAR9AY, Sur un nouvel element contenu dans les terres rares voisines du 



Samarium. Comptes rendus 122, 728 (1896). 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1899. Arg. 56. N:o 7. 5 



