816 SANTESSON, ETT HERBARIUM FRÅN 1719. 



Det är en märklig företeelse, att Sverige efter de förkros- 

 sande nederlagen under Carl XUrs senare regeringsår, styckadt 

 och blödande, , hemsökt af hungersnöd och pest, med i grund 

 ruinerade finanser, afstannadt industrielt och merkantilt lif, 

 sköfladt på en betydande del af sin manliga befolkning — m. 

 a. o. efter att hafva varit slaget till marken och utarmadt till 

 det yttersta, förmådde på jämförelsevis mycket kort tid resa sig 

 visserligen icke till politisk makt, men deremot till en rik och 

 mångsidig kulturel utveckling och till relativt ekonomiskt väl- 

 stånd. Särskildt är det påfallande, att svenska folket just under 

 detta tidsskede har att uppvisa ett proportionsvis så stort antal 

 framstående vetenskapsmän, i synnerhet inom naturvetenskapernas 

 och medicinens områden. Några af desse vetenskapsmän voro 

 stjärnor af första ordningen, hvilkas namn skola lysa genom 

 alla tider bland de nyskapande och banbrytande snillenas krets. 

 Andre tillhöra dessa klarsynta, idoga, durabla kulturkämpar, 

 som på trygga, breda skuldror bära en dubbel mansbörda af 

 nyttigt arbete i utvecklingens tjänst. Bland dessa intager GA- 

 STEN RöNNOW ett framstående rum. 



Denna företeelse, ett folks snabba uppblomstring ur nöd 

 och blod, säges vara en allmän lag, besannad ej blott i vårt 

 lands historia — naturligen under förutsättning, att folket i 

 fråga besuttit lifskraft och förmåga af utveckling; ett utlefvadt 

 folk går i stället under efter ett sådant slag. Fråga vi efter 

 orsakerna till denna företeelse, torde de vara mångahanda och 

 af dem några höljda i dunkel; här är ej platsen att afhandla 

 dem. En grupp af orsaksmoment träder oss i detta fall särdeles 

 klart till mötes: under den krigets och nödens tid, som svenska 

 folket genomlefde under 1700-talets första årtionden, spändes 

 krafterna i högsta grad, höjdes mod och samhug, stegrades offer- 

 villigheten till det yttersta, alia enskilda intressen fingo vika 

 för den allt uppslukande tanken på det helas framgång och ära 

 eller nöd och nederlag och sorg. Det hvilar som en gloria öfver 

 denna det lilla folkets jättekamp, och historien böjer sig i vörd- 

 nad inför dess ståndaktighet och tålamod i olyckorna. — Då 



