ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, N:0 10. 987 



att förklara bildningsmekanisraen för klorhydratet. De antaga 

 att «-konfigurationen genom klorvätet först öfverföres uti ß- 

 konfigurationen, som sedan med öfverskjutande klorväte ger klor- 

 hydrat. Ett sådant antagande står emellertid i fullkomlig strid 

 med erfarenheten, då benzaldoximer — eller aromatiska aldoximer 

 öfverhufvudtaget — visa en bestämd predisposition till bildning 

 af den stabila (a) konfigurationen uti sur och den labila (ß) kon- 

 figurationen uti alkalisk lösning. 



De ofvan anförda exemplen torde tillräckligt tydligt belysa 

 att en viss osäkerhet hvilar öfver området ifråga. Jag be- 

 slöt därföre att om möjligt söka erhålla något experimentellt 

 stöd för befintligheten af stereoisomera aldoximklorhydrat eller, 

 om detta ej var möjligt, närmare studera egenskaperna hos det 

 existerande klorhydratet. Då jag planlade denna undersökning 

 var jag fullkomligt obekant med att Luxmoorb, ') genom att 

 leda torr klorvätegas i en eterlösning af «-benzaldoxim vid en 

 temperatur understigande 0° C, erhållit en vid 103 — 105° C. 

 smältande förening, som han anser vara klorhydrat af a-benzal- 

 doxim. Förf. ifråga utgår härvid från den bestämda förutsätt- 

 ningen, att det vid vanlig temperatur erhållna klorhydratet svarar 

 mot /^-konfigurationen. De af LuXMOORB anförda experimentella 

 data hafva dock stärkt mig uti min uppfattning att området 

 ifråga vore värdt en närmare undersökning. 



De möjligheter, som, beträfi'ande oxiraklorhydratens konsti- 

 tution, kunna tänkas ifrågakorama torde vara begränsade till 

 följande. 



1) Molekylär anlagring af HCl till resp. stereoisomera oximer. 

 Bindningen mellan klorväte- och oximmolekylen är af sådan art, 

 att ingen ändring af atomgrupperingen inom oximmolekylen äger 

 rum, d. v. s. utan att kväfvets alla 5 valenser behöfva tagas i 

 anspråk. Ar sambandet mellan resp. molekyler af denna be- 

 skaff"enhet bör man med lika rätt kunna antaga att HCl är 

 anlagrad vare sig vid a- eller j5-formen. 



1) Soc. 69 p. 179. 



