994 EKECRANTZ, OM OXIMKLORHYDRATENS KONSTITUTION. 



Hantzsch 1) har konstaterat, att en dylik omvandling från 

 den labila till den stabila konfigurationen, hos vissa stereoisomera 

 föreningar kan, utan påverkan af agentia, äga rum vid vanlig 

 temperatur. Så öfvergår t. ex. fenylketoximkarbousyra vid vanlig 

 temperatur sä småningom af sig själf från den labila a-formen 

 uti den stabila /9-formen 



<( ^— C— COOH ^ <^ )— c— COOH 



HO— N N— OH 



a-fenylketoximkarbonsyra /?-fenylketoximkarbonsyra 



(labil). (stabil). 



Ett sådant förlopp öfverensstämmer emellertid alldeles icke 

 med den erfarenhet man har rörande benzaldoximerna. Hvad 

 särskildt de m- och p-substituerade nitrobenzaldoximerna be- 

 träffar, så kunna /J-formerna af dessa under åratal förvaras uti 

 tillslutna kärl utan att undergå omlagring. Detsamma kan sägas 

 gälla för /^-konfigurationen af brom- och klorsubstituerade benz- 

 aldoximer och kanske äfven, ehuru i mindre grad, om /5-formen 

 af den vanliga benzaldoximen. Utsättas däremot /^-formerna af 

 de nämnda benzaldoximerna för fuktig luft, hållande ett spår 

 klorväte äger omlagring rum. En dylik omlagring är dock vid 

 vanlig temperatur aldrig fullständig, utan stannar vid ett jämn- 

 viktstillstånd mellan de båda stereoisomera formerna. Härvid 

 erhålles en blandning af a- och /5-oxim, som vid vanlig tempe- 

 ratur är flytande och synes kunna förblifva uti detta tillstånd 

 obegränsadt länge, utan att fullständig omlagring till den stabila 

 konfigurationen äger rum. Den vanliga benzaldoximens |5-form 

 ger ytterst lätt upphof till en sådan flytande blandning af de 

 båda stereoisomera formerna. Dä emellertid p-nitrobenzaldoxim 

 blifvit vald såsom undersökningsebjekt just på grund af /^-formens 

 relativa stabilitet, är det mer än osannolikt, att hos denna oxim 

 — där /^-konfigurationen är betydligt mera stabil än hos den 

 vanliga benzaldoximen — fullständig omlagring från ß- till a- 

 formen skulle försiggå vid vanlig temperatur. 



^) Ladenb. Handwörterbuch der Chemie Bd. XI p. 238. 



