ÖPVBRSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1899, N:0 10. 995 



Inverkan af olika lösningsmedel på ß-p-nitrobenzaldoxim. 



Såsom redan ofvan blifvit anfördt kan varm araylalkohol 

 med fördel användas vid omkristallisationen af /?-p-nitrobenzald- 

 oxim. Antagandet att detta lösningsmedel skulle hafva kunnat 

 förorsakat den ofvan beskrifna omlagringen hade föga sannolikhet 

 för sig. För att emellertid närmare pröfva resistensförmågan 

 hos /!?-p-nitrobenzaldoxim hafva en serie försök blifvit utförda, 

 hvilka dels omfattat /J-oximens resistens vid upprepad omkristal- 

 lisation ur såsom indifFerenta ansedda lösningsmedel, dels inverkan 

 af några icke indifFerenta lösningsmedel. 



I. Amylalkohol (torkad medelst nyss utglödgadt natrium- 

 sulfat): smältpunkt konstant 174 — 175° C; upprepad omkristal- 

 lisation sänkte ej smältpunkten. 



II. Benzol: mera svårlöslig häruti än i amylalkohol; annars 

 förhöll sig detta lösningsmedel identiskt lika; smältpunkt 174 — 

 175° C. 



III. Eter: /?-oxiraen häruti mycket svårlöslig; smältpunkt 

 konstant 174—175° C. 



IV. Benzol + Eter: förhålla sig lika med föregående. 



V. Alkohol (absolut): sänker smältpunkten afsevärdt; vid 

 trenne utförda försök var smältpunkten ej fullt skarp omkring 

 153—157° C. 



VI. Alkohol (50 %): partiell omlagring, flytande blandning 

 af de båda stereoisomera oximerna. 



VII. Ättiketer (handelsvaran): partiell omlagring, flytande 

 blandning af de båda stereoisomera oximerna. 



VIII. Ättiketer (ren, syrefri): smältpunkten ej fullt så skarp 

 som vid I, II, III, IV; omlagring ägde ej rum. ^) 



Samtliga försök hafva blifvit utförda med användande af 



uppvärmning. Vid profven VI och VII har lösningsmedlets af- 



dunstning skett uti vacuum. 



^) Kjellin och Goldschmidt (Ber. XXIV p. 2550) hafva begagnat ättiketer, 

 och särskildt förordat detta lösningsmedel, för omkristallisation af /?-p-nitro- 

 benzaldoxim. Dä det ej alltid är så lätt att erhålla ättiketern syrefri torde 

 densamma ej erbjuda några särskilda fördelar. De ifrågavarande förf. hafva 

 ej häller erhållit smältpunkten skarp utan vid 170 — 176° C. 



