998 EKECRANTZ, OM OXIMKLORHYDRATENS KONSTITUTION. 



Metylering of p-nitrohenzoldoximMorliydrat. 



Efter att genom ett förberedande försök hafva erhållit viss- 

 het, att diazometans inverkan på oximklorhydratet äger rum 

 under utveckling af klorväte, utfördes reaktionen på så sätt, 

 att något mer än 2 raol. diazometan fick inverka på 1 mol. 

 oximklorhydrat. Reaktionen, som var ganska häftig, kunde efter 

 en kortare stund anses slutförd, men reaktionsprodukten lämna- 

 des dock att stå uti tillslutet kärl vid vanlig temperatur under 

 24 timmar. Sedan etern därefter fått frivilligt afdunsta, be- 

 friades återstoden från möjligen vidhängande klorväte uti exsic- 

 rator öfver kalihydrat. Reaktionsprodukten underkastades här- 

 efter destination med vattenånga, hvarvid uti destillatet erhölls 

 hvita mikroskopiska nålar, hvilka, torkade öfver svafvelsyra, 

 smälte vid 94 — 96' C. Efter omkristallisation ur benzol + ligroin, 

 erhölls föreningen såsom värtaktiga nälaggregat, som efter för- 

 nyad kristallisation visade smältpunkten 101 — 102° C. Lätt- 

 lösliga i alkohol, eter och kloroform, något svårare i benzol, 

 ligroin och amylalkohol. Analysen a reaktionsprodukten med 

 klorhydrat ur a-p-nitrobenzoldoxim gaf följande resultat: 

 I. 0,1921 gram substans, gaf 0,3751 gram COj och 0,084 



gram HjO. 

 II. 0,1245 gram substans gaf 17,3 kbcm. fuktig kväfgas vid 

 19' C. och 748 mm. tryck. 





Funnet: 

 I. II. 



Beräknadt för CaHgNjO. 



C 



53,25 



— 



53,33 % 



H 



4,65 



— 



4,44 % 



N 



— 



15,69 



15,55 %. 



På fullkomligt analogt sätt förfors vid metylering af klor- 

 hydratet ur /?-p-nitrobenzoldoxim. Den öfver svafvelsyra torkade 

 destillationsåterstoden smälte vid 96 — 97° C, samt efter om- 

 kristallisation ur benzol + ligroin vid 101 — 102" C. Löslighets- 

 förhållanden fullkomligt identiska med föregåendes. Analys- 

 resultatet var följande: 



