Romsdalen la7in, best. lande; venn, venctn] kant; hanns je I 

 danse. I Sundalen grenn (f. grind), grenda, men hrinjn (brænde),. 

 bonde (bundet), men brunene (brændt); lann, lande; t^jæn^i (v. 

 kende), men t^jænt (præt.). Men længere nord på Nordmøre, t. 

 eks. i Surendalen og Halse, viser denne lydforbindelse palatal 

 form, ligesom også i resten af stiftet; kun nogle få ord har al- 

 tid eller sedvanlig dentalt n, saasom bonde eller bonn og dets pl. 

 bønder eller bønner, vonn eller i nordre amt onn ; disse bar dog 

 opr. lang vokal ; men også vande (m, vane) i Guldalen vidner 

 om Sundalens regel Også nt og ns er almindelig palatale, som 

 i kan^t, dan^s; ns med følgende konsonant dog sjelden; i Opdal 

 f. eks. hånsk, rænsk (v. rense), i Holtålen ons^e (v. øn&\.e), gan- 

 ske, kånst, og tilsvarende, såvidt jeg tror, allesteds. 



Der er imidlertid to undtagelsesrækker fra palataliseringslo- 

 ven, som er af væsentlig betydning for stiftets sproglige indde- 

 ling, skønt deres grænser ikke som de fastest grupperede forhold 

 ellers stemmer med administrative grænser. 



I den sydlige del af stiftet, i Romsdalen, Nordmøre og Da- 

 lene bliver — ikke i alle tilfælde allesteds, men principielt — 

 oldn. nn, rn og 11 palatale også udenfor hovedaksenten, f. eks. 

 i Gryten harin] (haren), gamal^l (gammel), i Opdal kambin^n 

 (kammen), spui^nån^n (stjernerne), hyk^yl^l (m. haseled), i Holt- 

 ålen naakjinjn (nøgen), kvistan^n (kvistene), stakaljl (mandsper- 

 son). Forekomsten aftager nedover langs Orkla, men mangler 

 neppe fuldstændig nogensteds søndenfor fjorden ; teml. udbredt 

 er den endnu i Hevne og Melhus, mindre i Børgsen ; Stj ør dalen 

 har palataler efter i og y, men neppe ellers. I det øvrige af 

 Fosen og nordre amt kommer almindeligt n og I istedenfor pa- 

 latalen i lignende tilfælde, maske med nogle undtagelser især i 

 de nedre dele af Namdalen. 



Den anden sproggrænse i henseende til palataliteten går i 

 nord og syd. I en række vestlige egne, ikke alene kyststrøget 

 i sin helhed (når det egentlige Namdalen ikke medregnes), men 

 også Opdal og Orklas dalføre palataliseres konsekvent også efter 

 vokal, der har undergået brydning, som i Sundalen fjiljl (n. 

 fjeld), jonjn (n, jern) ; i Rennebu kjiljlar (m. kelder), bpn^n, 



