m 



kortet diftong; i, y og h, tildels efter opr. é, ligesom Sundalen, 

 og har undertiden ved palatalitet bevaret opr. kort i, y og u som 

 i Mtjt (binde); stytjt (kort); gutjtvrm (mdsn. Guttorm), De nedre 

 bygder søndenfor Trondhjemsfj orden såvelsom nordre amt og Fosen 

 pleier have palatal at tt efter forkortet diftong, i og y, sjeldnere 

 efter h, f. eks. i ÅseU; anneks til Frosten, hætjt (hedt); roHjt (rødt), 

 hl~vHji (vædede); frit^t (frit), bytjt (v. bytte), slutjt (v. slutte). 

 Skønt mit materiale også på dette punkt er ringe for de nord- 

 ligere strøg; er det så samstemmigt, at jeg tror der kun er ringe 

 variation udenfor Dalene og Nordmøre. 



Indskrænket til den øvre del af Dalene alene er palatalise- 

 ring af et i oldn kort t *). Kun Opdal har det i enstavelsesord 

 med kort vokal, formodl. alene efter ce, som i vætjt (n. vid), 

 lætjt (m. farve) ; dog kan til samme kategori regnes sådanne ord 

 som sitjt (v. sidde), fl^ytjt eller fi^øtjt (v. flytte), der dog næ- 

 sten i hele dette strøg må ansees for at have langt t og be- 

 handles efter reglerne for dette. Ellers forekommer kort t som 

 tj i visse former med ligedannelse eller dog vokalharmoni, neml. 

 i Opdal og Rennebu i hunkjønsord som krutjU (de faste levnin- 

 ger etter smeltning af talg); kutpj (hytte); i Opdal, Rennebu og 

 Selbu, tildels i Støren og Meldalen, i stærke partic. efter i og ?/, 

 som hit^i (bidt), hryt^i (brudt) (i Selbu), og i andre ord medvo- 

 kalforhold, der svare dertil, som krytjyr (n. kreatur). Meldalen, 

 som vel regelmæssig har ^j af oldn. tt i visse tilfælde, men kun 

 nogle steds i former som bitji, har i ordet krytjyr tildels vistna- 

 boopposition, idet den ægteste form på stedet er kryk^yr] man 

 syntes altså, at krytjyr hørtes som en orkedalsk form med tjj **), 

 og mente at gøre den hjemlig ved denne forandring. 



Alene Selbu har en palatalisering af kort t, der ikke er af- 

 hængig af aksenten, men er rent assimilatorisk, nemlig efter opr. 

 diftonger, som i heetj (hed), grootj (grød), bl^øøtj (væde) ; det er 

 diftongens sidste del, som man foran denne konsonant har havt 



*) Rettelsen i Norvegia I pag. 128 til pag. 115 er feilagtig henført 

 til lin. 10—11 istedenfor lin. 23; den skal altså gelde itji og bitji 

 i Mosviken. 

 **) Fordi nemlig Orkedalen har tjj og Meldalen kj af opr. kj. 



