65 



Den artikiilation, som direkte opstod ved den nævnte assi- 

 milation af 1, har dog neppe været det alm. „tykke 1", men en 

 modifikation, der stod alm. 1 nærmere, nemlig den, som indtræ- 

 der for a 1 m i n d e 1 i g t 1, når dette skulde følge umiddel- 

 bart efter tykt 1, f. eks. når man skulde vente ooP laarsH 

 (Ole Larsen), og isteden siger omtr. oor V-aars^a, men således at 

 P er en virkelig delt konsonant ; den nævnte konsonant fore- 

 kommer forresten ikke sj. hos dannede folk for „tykt 1", når de 

 vil udtrykke sig lidt vulgært. Overgangen fra „delt" l^ til det al- 

 mindelige l^, et blot tungeslag, skyldes maske sammenblanding med 

 det opr. rS ; muligens er det dog kun en unøiagtighed i artiku- 

 lationen, der har voldt, at de har faldt sammen. 



Det af I opståede V^ er gennemgående over hele stiftet i de 

 stillinger, der kunde fremme assimilationen. Trondhjems stift 

 går gerne noget vidt i anvendelsen af det, sål, er det f. eks. 

 mere almindeligt der end på Østlandet, at et andet sammensæt- 

 ningsled, der begynder med 1, får dette forandret til l^, f. eks. 

 i haniPætt (m. ansigtsfarve) ; fremdeles er V- almindeligt efter 

 oldn. kort i f. eks. i SjææP, spnl^ eller s^ool^ (v. skille), tæP- 

 Jjooråm (best. dat. pl. omstændighederne) ; i Selbu også efter be- 

 varet i i den nu lidt forældede navneform niirs^ (mdsn. Nils); 

 efter é er det alm. i eeP eller ææP (n. anfald, byge), forekommer 

 ofte efter f i t/yl^ (v. hyle), ikke så almindelig i sy yl, syyP eller 

 stiÅil? (m. syl). Tykt 1 er meget almindeligt i afledningsendelser på 

 oldn. uil, dog neppe så meget i Opdal og på Nordmøre. At for- 

 merne på iiP ikke er de eneste, der findes, men sedv. på hvert 

 sted nogle ord har uljl og andre ul^, det må antages at skrive 

 sig fra vaklen mellem den oldnorske nom.- og akk. -form; eksp. 

 (fra Støren) er stupul'^ (m. tosse), sJmJmP (m. et slags skæker), 

 hqml^ (m. rullesten), jiiJcuP (m. tosse). Sjeldnere er P i afled- 

 ninger på ill, hvortil vel må henføres kvartHceP (n. V* tønde, 

 søndenQeldsk JcvartHill) i Heidalen. 



Når !?■ skulde komme foran en anden dental konsonant, er 

 det allesteds almindeligt, at l^ går over til en glidelyd (som her 

 betegnes r) og dentalen bliver kakuminal; herunder hører også 

 det omtalte tilfælde med l^ -{- 1. I vestlige egne f. eks. på Hi» 



