67 



r6 anledning til, idet ganehvælvingens konfiguration i denne konso- 

 nantforbindelse ikke tillod — eller ialfald besværliggjorde — en as- 

 similation til supradentalstillingen. Når r assimilerer dentaler, mi- 

 ster det sine egenskaber som konsonant med „triller", og bliver 

 en tildels vokalisk glidelyd. Når r assimilerede b, skulde dette også 

 være supradentalt og med meget lignende artikulation af r's ; ved 

 dissimilation er så på en gang r bortfaldet med erstatningsforlæn- 

 gelse og & bleven udtalt længere op mod ganen, nærmere ka- 

 kuminalstillingen. Og på dette punkt deler vore dialekter sig; 

 de fleste østlige dialekter i landet har ført dette assimilerede S 

 endnu længere tilbage, helt til kanten eller kammen mellem tand- 

 rødderne og den hårde gane, og da tungespidsen her kun van- 

 skelig kan holde en spirants stilling, er den åndende beskaffen- 

 hed, løsheden i kontakten, bleven erstattet ved at gøre kon- 

 takten momentan; det blev kun et slag af tungespidsen, og der- 

 ved opstod det tykke 1, Kfr. foran om overgangen fra 

 1 til P*i. 



En anden række, sedvanlig de mere vestlige, har ladet r9 

 i udtalen falde sammen med r, dog med erstatningsforlængelse 

 på foregående vokal. Adskillelsen mellem de to alternativer 

 synes ofte at ligge kun et kort tidsrum tilbage. Overgangen fra 

 rS til r er den forherskende i Romsdalen (formodentlig allesteds), 

 Sundalen og ved fjorden udenfor, i Stangvik, Suren dalen og 

 Rindalen ; formodl. også i Kvernæs (og Kristianssund ?) ; frem- 

 deles i Opdal, Rennebu, Meldalen, Støren, Høilandet og Selbu 

 hovedsogn ; især i Selbu er der adskillige undtagelser. Eksp. 

 fra Selbu: gaar (m. gård), jarbeer (f. jordbær), fjoor (Qerde), 

 ooH^å og oor(På, oort^å (f. pl. sælestropper), høvre (f. byrde), i 

 Surendalen vaare (m. varde), feer (f. færd), gaar (m. gård), 

 stær (adj. stiv), vøø'r (v. røre ved). Ved dalmundingerne, som i 

 Melhus og Orkedalen er /^ overveiende, ligeledes i Aure og Halse 

 på Nordmøre. Holtålen og Tydalen har P gennenført; dette kan 

 også siges om Fosen og nordre amt, men nordligst indtræder 

 dog vel undertiden r, ligesom ialfald i den nordlige del af Nord- 



♦) Sammenhold dog hermed Storms tildels afvigende opfatuing i Nof* 

 Vegia pag. 106 f. 



