70 



i Heidalen skal det sed v, hedde våran jda (våronnen), men 

 slåUåfijna. 



Beslægtet i fysiologisk henseende med denne assimilation er 

 en svækkelse af p, t og k, når foregående vokal nu er lang. Ud- 

 åndingstrykket er også her svækket ved vokalens længde, så at 

 konsonanten ikke længer står fuldstændig i klasse med de stem- 

 meløse eksplosiver, som de er i fremlyd og efter kort vokal; 

 tildels overføres også noget af stemmelyden fra de omstående 

 vokaler. Især kan stemmelyden overføres i Støren, der er ho- 

 vedeksemplet på denne proces — hvis grænser efter tingens 

 natur ikke kan siges så bestemt. I dele af Støren må man vel 

 hellere strive feed end feet (adj. fed); hook (bog) og gaa2J{gfibe) 

 ligger derimod nærmere de hårde lyd; stærkere svækkelse af t 

 har jeg iagttaget i den nederste del af Stjørdalen og på Inder- 

 øen, medens en ringere grad af svækkelse kan spores indtil 

 Snåsen og Aure; i Selbu har det tildels fremkaldt en kon- 

 traanalogi: da man var kommen saa nær 1) d g, at sprogbe- 

 vidstheden mærkede det, mærkede man sig det som fremmed 

 og bødede tildels på sagen ved at gøre de bløde konsonanter 

 lange ; således har man s^Me (f. suppe), for siiupe, som også 

 findes, fndd (m. pl. fødder), tildels ogs,kføøt, og kogge (v. koge) 

 tilligemed kook ; slige former med lang kons. med stemmelyd for 

 kort stemmeløs er der dog ikke så mange af; sedv. står konso- 

 nanten på mellemstadiet i stemmeløshed. *) 



Oldn. kort g efter vokal er meget udsat for svækkelser. Som 

 almindelig geldende i stiftet kan det ansees, at g bliver til gh efter 

 lang vokal ; men det gennemføres ikke og er ikke bevidst, hvor 

 svækkelsen ikke har større omfang. Ligeledes er det meget 

 almindeligt, at g svækkes indtil bortfald i nogle hyppige ord, 

 som draa (v. drage) m. fl. Ellers er der i stiftet væsentlig to 

 slappelsesaja alogier ved g, én, svarende til den østerdalske (hvor- 

 ved næsten ethvert kort^g svækkes), i Singsås og Støren, Selbu 

 og tildels Ty dalen; i Melhus synes denne analogi at møde den 



*) En sprogprøve fraLexviken i „Folkevennen" for 1863 p. 517 f. har 

 næsten konsekvent: mod, ud, Maad, Maiiskabi, kjøb, hvilket således 

 ingenlunde et ubebjælpelighed, 



