85 



é; som forøvrigt kun har ringe iidbredelse i ordforrådet, i en 

 del østlige bygder, især i nordre amt, ofte optræder som ie eller 

 senere forklædninger deraf, således i Snåsen og Namdalen 

 smååfii (småfæ), Hett' (let), tiett' eller tjett (tæt); hertil slutter sig 

 også stjeel^ (stiv), søndenfor fjorden steer, steeP af oldn. stirSr; 

 også ved kysten viser der sig spor af dette i nord, idet AQor- 

 den har stjeeP, Kolvereid sjeeP. I Indherred har man stjeel^, 

 stjaal% Sjual^ og tjjett (tæt). Selbus litjt (let), flHtjt (v. flette), titjt 

 (tæt) må henføres til det samme, da det sikkert er som led af 

 den samme udbredelseskreds, at Tyldalen i Østerdalen har tiett' 

 eller tjett. Om mine notitsers litjt, tit^i, slitet fra Surendalen er 

 rigtige, så kan dog disse former ansees for udgåede fra e ved 

 påvirkning af følgende palatal, thi en udvikling gennem ie er 

 hverken bekendt der eller i det hele nærmere end i Singsås, 

 hvorfra prof. Rygh omtaler gårdsn. fjeesæt. 



Oldn. æ har to hovednuancer; Nidelvens og tildels Gulas 

 dalføre og det sydlige af Indherred har en ø-lyd, der ligger nær- 

 mere den østlandske byudtale; vestligere og nordligere er den 

 ofte noget mere indestængt og labial — prof. Storm vilde formodl. 

 sige mere tilbagetrukken ; jeg er ikke sikker på, om tungestil- 

 lingen er synderlig forandret undtagen for Opdal, der som sagt 

 har 0, og Sundalen (vel også mere af Nordmøre), som nærmer 

 sig til den samme lyd. Formodentlig hørte den mindre dumpe, 

 mindre labiale udtale tidligere kun det korte ø til, ettersom dette 

 i oldn. veksler med e i såmange tilfælde. 



Sænkede vokaler. 



Imedens vore dialekters lange vokaler i sin væsentlige iid- 

 bredelse i ordforrådet udviklede sig til den nuværende lukkede 

 eller diftongiske udtale, måtte de korte, og etterhånden også de 

 ved position forkortede med dem, blive dififerentierede fra de 

 lange ; den korte udtaletid gav ikke anledning til en sådan om- 

 hyggelig formning af artikulationen. Af denne grund er også 

 de korte vokalers art og udbredelse langt mere varierende selv 

 på små afstande; én dialekt fulgte én, en anden dialekt en an- 

 den slags fysiologisk påvirkning på vokalen fra de omstående 



