56 



fra en svagt aksentueret form af ordet. I fjordbygderne oglnd- 

 herred er det meget hyppigt^ at kort g bliver til j, og enkelte 

 meddelere fra Snåsen og Øvre Namdalen bruger sedv. spirant 

 også for k og gg. Palataliseret k kan dog også der, men især 

 i Indherred, endog høres som eksplosivt, som t^, mest i udlyd, 

 men især i Stjørdalen også i indlyd, som i stytjt (stykke), 

 vatjinjn (vågen), niyt^y (meget); dog tør jeg ikke fastslå, at 

 tj nogensteds er eneherskende i sådanne stillinger. Fosen for- 

 holder sig omtrent som nordre amt, dog har dette distrikt sjelden 

 ^j for k, og gg som jj synes ofte at findes. På Nordmøre og 

 i Romsdalen har jeg ikke for noget bygdelag fundet affrikater 

 gennemgående, men det viser sig, at de ialfald på Nordmøre 

 nylig har været det; den individuelle veksel lettes (eller iagtta- 

 gelser besværes?) derved, at disse palataler her synes at ligge 

 langt fremme på tungespidsen. Dog bliver gg hos næsten alle 

 (også i Gryten og Veø hos dem, jeg har spurgt) til d^dj] k synes 

 at holde sig bedre som affricata i fremlyd end i indlyd. Trond- 

 hjems by har, formodl. ved lokal svækkelse, ingen affrikater. 



Pataliseret ng falder på de fleste steder sammen med den 

 palatale form, der er udviklet af oldn, nii. En nøiagtigere un- 

 dersøgelse vil dog formodentlig finde, at der er en bestemt forskel 

 tilstede på mange steder, hvor jeg ikke har iagttaget den, da 

 man i den sag er overordentlig afhængig af sine hjemmelsmænds 

 intelligens og organ. Jeg kender den nemlig kun fra Opdal, 

 f. eks. i subst, tan^nje (m. tange), og fra Selbu, Tydalen og 

 Holtålen, f. eks, i lænfije (længe), altså bægge steder med n]nj 

 for ng. Dog er der i Selbu spor af en anden behandling af for- 

 bindelsen, idet man har substantiverne rhijdiljl, også rinjjiljl 

 (f. linerle), vafijdiljl (f. evangelium) ; udviklingen til njd må have 

 skilt sig ud fra den til mj ved den tid, da g her endnu var 

 palatal eksplosiva. Overgangen til det almindelige nm fra ng 

 har derfor maske sommesteds på sit sidste trin faldt sammen 

 med overgangen fra nd til rijn (f. eks, i land, nu lanjn). 



sk, palataliseret, bliver i størsteparten af stiftet Sj, f. eks. i 

 fi^æSjSje (flæsket), Sjårå (skære). Af de mig bekendte dialekter 

 på Nordmøre har de inde i fjordene Sjt^j, f. eks. fl^æsjtjje. 



