50 



eksponent; det „tykke 1" ved l^, og de forbindelser, der i al- 

 mindelighed opfattes som tykt 1 med følgende dentaler, skrives 

 med r først og eksponent ved andet led, f. eks. leert^ (lærte), 

 æærn^ (alen), hæærs^ (hals). 



Palataler betegnes ved et lidet j ved foden tilhøire for 

 den konsonant, det hører til; fj og d^ er således palatale eksplo- 

 siver, n^ palatal na^al, Zj palatal delt konsonant og k^ palatal spi- 

 rant, den almindelige norske lyd for kj, medens den hyppig for 

 specielt svensk antagne forbindelse : palatalt t med følgende spi- 

 rant, betegnes tij, og den tilsvarende forbindelse med stemmelyd 

 cZjji. I tj høres altså bægge konsonanter med sin normale udtale; 

 Sj bruges om den almindelige østnorske sch-lyd, der egtl. ikke 

 er ganske palatal, Palataltegn ved den børste af en gruppe tuu- 

 gespidskonsonanter betegner sedv. hele gruppen som væsentlig 

 palatal, rigtignok på de fleste steder med aftagende palatalitet. 



Gutturalnasalen betegnes ved ng\ når g skal udtales efter 

 nasalen, skrives ngg. 



Forbindelsen gh betegner et åndende (blødt) g. 



Om et Y, der artikuleres ved bægge læber, bruges tegnet w. 



Tegnet h bruges foruden i sin sedvanlige anvendelse også 

 til at betegne, at følgende konsonant er stemmeløs, f. eks. i 

 saJil^t'^ foran r betegnes dette ikke, da r altid er stemmeløst 

 foran k og p i trondhjemsk*). 



Længde angives ved fordobjing; tjtj er affricata med lang 

 palatal eksplosiva, kkj lang spirant. Hvor jeg er i tvivl om 

 min hjemmels sikkerhed i henseende til længde, sætter jeg den 

 betegnelse for længden, som svarer til ordets oprindelse. 



Enstavelsestonelag betegnes ved ', tostavelsestonelag ved ' ; 

 bægge sættes kun, når misforståelse kan befrygtes, og i almin- 

 delighed sættes de ved enden af den stavelse, der har hoved- 

 aksenten; inde i stavelser sættes de, når der inden hovedstavel- 

 ser er en svag bistavelse, en såkaldt „reduplikation", „stansning" 

 eller „sammensat aksent", f. eks. i Opdal kloakk (f. klokke), 



*) Ikke ganske sjelden forekommer undtagelser, især ved Orkla, men 

 det er formodl. væsentlig individuelt. 



