42 



Trondhjemskens inddeling. 



Dersom Norge er bleven befolket fra syd af, vil én strøm 

 ved bosættelsen have fulgt kysten til det trondhjemske og såle- 

 des have været fortroppen af dem, der bebyggede stiftets kyst- 

 distrikter, en anden strøm må have fulgt Gudbrandsdalen og 

 Østerdalen. Efter bosættelsen må forbindelsen længe have ved- 

 blevet at være stærkest ad den samme vei, ad hvilken indflyt- 

 ningen var skeet. Den formedelst veienes beskaffenhed tilvante 

 forskellige levemåde vil have gjort indbyrdes ægteskaber sjeldne; 

 en lang stund efterat de to strømme var bleven nære naboer. 



Hvad vidner nu dialekterne i det trondhjemske om styrken 

 af den sammenslutning i sig, som kyst- og indlandsfolket hver 

 for sig har hav^t? Hvor meget har de nærmet sig til at være 

 to nationaliteter, og hvormeget gør de det nu? 



Dette er ikke tomme spørgsmål ; det er ikke umuligt, at man 

 vil kunne svare noget på, hvad forholdet har været, og ialfald 

 må man kunne opnå at sige, hvad det er. Men først måtte da 

 hele materialet beherskes, og dernæst måtte overensstemmelser og 

 forskelligheder takseres efter, hvad værd de har til at oplyse om 

 slægtskabets dybde, og dette sker først, når man kender ikke 

 alene divergensernes alder, men også alderen for divergensernes 

 årsager. Med en udtalelse som: „aksentforskel betegner ikke no- 

 gen dybtgående forskellighed", eller mere omfattende: „udtale- 

 forskel betegner ikke nogen dybtgående forskelhghed" har man, 

 som sagerne nu står, bare fremsat en ubevist påstand. 



En anden genstand, der også kan henvise på indvandringstheo- 

 rier, er det slægtskab, som utvivlsomt findes mellem trondhjemsk og 

 nordsvensk, især jemtsk ogherjedalsk. Jeg kender kun disse dia- 

 lekter af literaturen og har også kun ufuldstændig adgang til 

 denne, derfor kan jeg her endmindre end ellers oplyse om slæg- 

 iskabets art og grad. 



Ivar Aasen inddeler vore dialekter i den nordenfjeldske, 

 den vestenfjeldske og den søndenfjeldske række. Den mere 

 specielle inddeling gør han efter formlæren, især substantivbøi- 

 ningen, og opstiller i Trondhjems stift en ytre og en indre trond- 

 hjemsk; den ytre falder igen i romsdalsk, nordmørsk ogfosensk, 



