91 



eks. tyn^n (tønde), lidt mindre almindelig stynjde, plur. af ston^n 

 eller stunjU, si/njnt (adv. i stykker). Thi y og i er i Dalene og N. 

 Th]'.; som også nordpå på Nordmøre, bevarede med den lyd, som 

 svarer til bogstavens navn, ved assimilation med den følgende 

 palatal; i sådanne tilfælde, hvor her også u er bevaret, så 

 er også det assimilation. Men a, e og o har sine dybere former 

 foran det palatale u og I ved dissimilation, som i man]n, 

 Imijn, kvceljl, vål^l, hånpi (n. horn), som er omtrent gennemf ørte 

 over hele stiftet, Også når u bliver til o, hvilket foruden de 

 nævnte strøg syd for fjorden er væsentlig herskende i Fosen og 

 Nordre Thj. (undtagen østligst f. eks. i Skogn, Snåsen og Liderne, 

 som har u), bør det regnes for en dissimilation ; i distrikter på over- 

 gangene kan man se o anvendes fortrinsvis i a-stammer {Jionpi, 

 monfi) og u fortrinsvis i sådanne ord, hvor det, antagelig på grund 

 af gamle bøiningsforhold, optræder afvekslende med y, såsom 

 stuUjn, sunpi (n. sund). Ved dd, nu udt. djd er vekslingen i vo- 

 kalbehandling større end ved de foran omtalte palataler; a går vel 

 ikke nogensteds bevislig over til åben vokal, men o gør det ofte, 

 navnlig i det nordi. Nordmøre og i Indherred; ellers er a, e, o 

 behandlede som ved m og Zj-; desuden æ i oldn hræddr dissi- 

 mileret til a i rad^d i det nordi. Indherred og i Namdalen. 



Ved gg og gb, gl er der mangesteds en tydelig lighed med 

 behandlingen foran de palataliserede dentaler. Vokalen u viser 

 sig at have så nært slægtskab med g, at u har samme ndtale 

 som den lange vokal, hvor g ikke selv har undergået nogen 

 forandring, f. eks. i skugge, glhigge, iilåeh fug' gel^. Oldn. o har 

 sænkning og udtales å foran gg i Romsdalen, Sundalen, Opdal, 

 Meldalen, Orkedalen, formodl. også i de andre bygder langs 

 sydsiden af fjorden (men ikke i Guldalen) og i Selbu, f. eks. i 

 dågg (f. dug), vågg(e) (f. vugge), hågg (v. hugge); dertil svarer 

 da også sænkning af ø til » i præs. hngg f. eks. i Meldalen, og 

 bevarelsen af a endnu lidt videre omkring i Dalene, i det sydlige 

 Nordmøre og Hevne og Hiteren. Oldn. i og y sænkes henimod e 

 og 0. Dog når heller ikke i den stilling i så almindelig til rent e, 

 som y gør til ø eller o; fornemmelig tindes denne sænkning på 

 Nordmøre, i bygderne nærmost i syd foriQordenog i Indherred, 



h 



