103 



I nogle ord med oldn, ja i fremlyden har der i Dalene og 

 Nordmøre ikke indtrådt nogen påvirkning på vokalen fra det 

 foregående j, mens den hyppigere indtræder i nordre amt; såle- 

 des har man formodl, altid ja i ordene jamn (jævn), jartHe (n. 

 hjerte), jak' sel eller jaJi'kel^ (m. jæksel), jar^j (m. jærpe) i Orklas 

 og Gulas dalfører, men østligere og nordligere indtræder der æ 

 i flere eller færre af dem; i Namdalen jvrpi (jerpe), kfr. tiålHjji 

 (kælke), j'M^2h Jå^^P (hjælpe). 



Vokaler i aksentsvag stavelse. 

 I „oplysn," pag. 45 ff. har jeg påvist, hvorledes apokopen 

 af de i oldn. udlydende vokaler aftager mod syd i det østlige 

 af dalene Mine senere undersøgelser tyder på, at det allesteds 

 viser sig, hvad der blev omtalt der, at svage hankønsord og 

 attributive adjektiver er mindst udsatte lor at apokoperes, mere 

 derimod svage fem. og neutr. samt verber i inf. og mest de 

 prædikative adj. og sv. verber i præt. I denne orden aftager 

 apokopen, når man reiser opover langs Nidelven eller Gulelven. 

 Dog sker der afbrydelse i denne som i mange henseender i 

 Støren, som hyppigere end Melhus har apokope af sv. mask., 

 men dog, og formodl. ved al apokope, ofte også lader vokalen 

 stå, men ordet får da desuagtet enstavelsestonelag, f . eks. stdb'he. 

 Da også enstavelsestonelaget må ansees for at give rodstavelsen 

 en større relativ vægt end tostavelsestonelaget, er Støren heri en 

 overgang til Rennebu, som hyppig har shibh; Opdal har hyp- 

 pigst apokope af sv. mask., men har sedv. på apokoperet sta- 

 velse tostavelsestonelag, hvad der er bekendt og hermes efter 

 opdølingen længere østpå, f. eks. i f?vds (v. fryse). Jeg ved 

 ikke, hvad udstrækning det kan have i dialekten, hvad jeg har 

 iagttaget, at også opr. enstavelsesord kan få tostavelsestonelag, 

 når de har stærk vægt; det syntes for mig at tyde på, at noget 

 af den mere „ bølgende" vestlandske musikalske aksent hørte 

 dialekten oprindelig til, men inden denne blev forvekslet med 

 tostavelsesaksenten ; at så er gået med nordmøringer, som har 

 levet en tid østligere i stiftet, har jeg med sikkerhed iagttaget. 

 Romsdalen har, såvidt jeg har hørt, kun apokope af udlydenc 



